ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4846/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П., 
за участю представника позивача: Сігалової М.Е..
                    розглянувши у відкритому судовому засіданні  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області   
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від  01.04.2021 року, (суддя суду першої інстанції Захарчук – Борисенко Н.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/4846/21  за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до  товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст груп»   про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, - 
ВСТАНОВИВ:
30.03.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «Ферст груп».
В обґрунтування вимог, зазначено, що у відповідності до п. 77.4 ст. 77 п 81.1 ст. 81 ПК України на адресу ТОВ “Ферст груп” відправлено копію наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області на проведення перевірки від 16.03.2021 № 1266-П та директору ТОВ “Ферст груп” пред`явленні направлення на право проведення перевірки від 24.03.2021 № 1462, № 1463 та посвідчення посадових осіб контролюючого органу. В порушення п. 81.1 ст. 81 ПК України директором ТОВ “Ферст груп” у допуску до проведення перевірки було відмовлено.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 року в задоволенні заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви про обґрунтованість адміністративного арешту майна. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після відкриття провадження у справі в порядку ст. 283 КАС України та з`ясування наявності спору про право, суд не мав вирішувати заяву по суті та відмовляти в її задоволенні, а повинен був закрити провадження за заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до п. 77.4 ст. 77 п 81.1 ст. 81 ПК України на адресу ТОВ “Ферст груп” відправлено копію наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області на проведення перевірки від 16.03.2021 № 1266-П.
Відповідно до п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України директору ТОВ “Ферст груп” пред`явленні направлення на право проведення перевірки від 24.03.2020 № 1462, № 1463 та посвідчення посадових осіб контролюючого органу. 
Директором ТОВ “Ферст груп” у допуску до проведення перевірки було відмовлено, про що останнім зазначено в направленнях № 1462 та № 1463 
Причиною відмови в допуску до проведення перевірки в направленнях та в акті № 231/04-36-07-03/41701663 вказано, що ТОВ “Ферст Груп” не включено до плану – графіку  перевірок на 2021 рік.
Перевіряючими складено акт від 29.03.2021 № 231/04-36-07-03/41701663 “Про відмову від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки. 
Листом від 29.03.2021 рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна направлено платнику податків за податковою адресою засобами поштового зв`язку.
Для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків заявник звернувся з до суду.
Також, судом встановлено, що 30.03.2021 ТОВ “Ферст груп””  було подано До Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області № 1266-П від 16.03.2021 “Про внесення змін до наказів ГУ ДФС від 04.01.2019 № 43-п та від 10.01.2019 № 145-п”. Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду, вказаному адміністративному позову присвоєно номер справи 160/4845/21 суддя Серьогіна О.В.). 
Вирішуючи подану заяву по суті вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами маж місце спір про право, наявними є підстави для відмови в задоволенні заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до п.  94.1, пп.  94.2.3  п.  94.2, п. п. 94.4 - 94.6,  94.10  ст.  94 Податкового кодексу України  (далі -  ПК України), адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Арешт майна може бути повним або умовним.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.
Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Відповідно до пункту 2 частини 1  статті 283 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
Згідно частини 2 зазначеної статті, заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.
Згідно з частинами 4, 5 вказаної статті, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену частиною першою цієї статті; 2) із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.
Слід зауважити, що наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлено після відкриття провадження у справі за відповідною заявою. В такому разі суд також повинен закрити провадження у справі, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного провадження, яким є провадження за заявою контролюючого органу.
Спір про право, в розумінні  статті 283 КАС України  має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у зазначеній статті.
Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для подання відповідної заяви.
Між тим,  стаття 283 КАС України  не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.
Оскарження відповідачем наказу про проведення документальної перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.
У спірній ситуації звернення до суду із заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту випливає з правовідносин, які виникли у зв`язку з недопуском до проведення перевірки на підставі вищезазначеного наказу. Відтак, незгода платника із проведенням перевірки (оскарження в судовому порядку наказу про проведення документальної перевірки) підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах.
За таких обставин, за умови наявності спору про право між сторонами виключається можливість розгляду та вирішення заяви у справах за зверненням контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків в порядку  ст. 283 КАС України.
Вказана правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №804/1453/17 та від 14.11.2018 у справі № 818/907/16.
          Суд зазначає, що спір про право в контексті п. 2 ч. 4 ст. 238 КАС України, має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідної заяви. Наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідною заявою, що вказує на наявність підстав саме для закриття провадження у справі за відповідною заявою, що вказує  на наявність підстав саме для закриття провадження у справі у зв`язку з наявністю спору та неможливістю розгляду заяви саме в порядку ст. 283 КАС України. 
          Таких висновків при застосуванні аналогічних норм КАС України в їх попередній редакції дійшов Верховний Суд в постанові від 13.03.2018 року в адміністративній справі №804/5228/17.
          Отже, враховуючи той факт, що відповідачем – ТОВ «Ферст груп» оскаржено в судовому порядку наказ про призначення перевірки, недопуск до проведення якої послугував підставою для звернення ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою у даній справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у даному випадку дійсно наявний спір про право, тому достатніми є підстави для закриття провадження у справі за заявою податкового органу, оскільки остання не підлягає розгляду в порядку ст. 283 КАС України.
          Однак, вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, що призвело до прийняття судом рішення із порушенням вимог норм процесуального права.
          Відтак, враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за заявою податкового органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.
          Керуючись ст. 243, 283, 308, 310, 315, 321, 325 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – задовольнити частково.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 року в адміністративній справі №160/4846/21- скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за заяво Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна. 
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
          Постанова в повному обсязі 13.05.2021 року. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай