ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року	Львів	Справа № 460/8998/20 пров. № А/857/1840/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Ніколіна В. В..  
з участю секретаря судового засідання –    Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Громадської організації "ЕКОКЛУБ" на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 460/8998/20 за адміністративним позовом Громадської організації "ЕКОКЛУБ" до Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації   про визнання протиправним та скасування висновку,-

суддя в 1-й інстанції – Гудима Н. С.,
час ухвалення рішення – 11.12.2020 року, 
місце ухвалення рішення – м. Рівне, 
дата складання повного тексту рішення – не зазначена,

                                                       в с т а н о в и в:

Позивач – Громадська організація "Екоклуб" звернулася в суд з позовом до відповідача - Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації, в якому просила визнати протиправним та скасувати висновок з оцінки впливу на довкілля щодо планової діяльності Товариства з обмеженою діяльністю "Технопривід Інвест Груп" з реконструкції промислового комплексу будівель і споруд під підприємство деревообробної промисловості в с.Городок Рівненського району Рівненської області, опублікований у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля 20 лютого 2020 року.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду  від 11 грудня 2020 року позовну заяву повернено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а зроблені висновки не відповідають обставинам справи, та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що 20 серпня 2020 року позивач направив до суду позовну заяву про визнання протиправним і скасування висновку з оцінки впливу на довкілля від 20 лютого 2020 року. Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року адміністративну справу за вказаним позовом №460/6216/20 об`єднано в одне провадження з адміністративною справою за позовом ОСОБА_1 до Департаменту екології та природних ресурсів, об`єднаній справі присвоєно №460/6239/20. Зазначає, що ухвалою суду від 30 листопада 2020 року у справі №460/6239/20 позовну заяву Громадської організації "Екоклуб" залишено без розгляду. Звертає увагу, що при відкритті провадження у справі №460/6216/20 та при розгляді клопотання про залишення без розгляду позовної заяви Громадської організації "Екоклуб" у справі №460/6239/20 суд зробив різні висновки щодо достатності поданих організацією документів для підтвердження повноважень на подання позову. Таким чином, вважає,  що позов Громадської організації "Екоклуб" у справі №460/6216/20 подано в межах строку звернення до суду та у зв`язку з тим, що вказаний позов було спочатку прийнято до розгляду одним суддею, а в подальшому залишено без розгляду іншим після закінчення строку звернення до суду, Громадська організація "Екоклуб" не мала можливості усунути підстави, через які було залишено позов без розгляду, покликаючись на помилковість залишення позову без розгляду. Вважає, що суд помилково не звернув уваги на вказані вище обставини, що свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на звернення до суду у даній справи ґрунтуються виключно на незгоді позивача із ухвалою суду про залишення позовної заяви без розгляду у справі №460/6216/20, однак позивач не скористався своїм правом на оскарження вищезазначеної ухвали, а тому ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у справі №460/6216/20 не підлягає перегляду і є законною, а аргументи щодо неправомірності такої ухвали не можуть бути предметом розгляду у цій справі. Крім того, звертає увагу, що залишення позовної заяви без розгляду не зупиняє перебігу строків звернення до адміністративного суду. Вважає, що поважність та обґрунтованість порушення строку звернення до суду позивачем є недоведеним, сумнівним та ґрунтується на порушеннях позивача, які він сам фактично визнав, оскільки не оскаржив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у справі №460/6216/20. Також зазначає, що позивач був обізнаним у перебігу строку, оскільки брав активну участь у судових спорах щодо оскаржуваного висновку. Вважає, що наведеними апелянтом доводами та доказами не доведено поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а також такі докази не свідчать, що пропуск строку на подання позову дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами та/або істотними перешкодами, а тому відсутні належні та обґрунтовані підстави для задоволення вимог позивача щодо поновлення строку на подання позову у даній справі. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. 
Представник позивача (апелянта) – Кітовський В. С. в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необгрунтованими. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, а тому з врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача (апелянта), перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, останній не навів, а суд не знайшов. З огляду на встановлені обставини, суд вважав, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування висновку з оцінки впливу на довкілля без поважних причин.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
За правилами статей 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України; і у випадку пропуску строку звернення до суду та, відповідно, визнання обгрунтування причин такого пропуску неповажними, суд повертає позовну заяву позивачу.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з позовом і розраховувати на одержання судового захисту.
За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом обчислення строків звернення до суду здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
Також законодавець передбачив право особи у випадку пропуску строку звернення до суду подати заяву про поновлення такого строку, мотивуючи при цьому причини такого пропуску.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Колегія суддів звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року (справа №340/1225/20) зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом, за витіком яких правовідносини вважаються усталеними.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду. 
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду у спірних правовідносинах, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що предметом позову у справі є висновок з оцінки впливу на довкілля, опублікований у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля 20 лютого 2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що Громадська організація "Екоклуб" звернулася з позовом до суду 04 грудня 2020 року, що підтверджується відбитком штемпеля органу поштового зв`язку та подала заяву про поновлення строку звернення до суду.
Як встановлено судом, 20 лютого 2020 року позивач дізнався про висновок з оцінки впливу на довкілля, опублікований у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля, а тому останнім днем строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування спірного висновку є 20 серпня 2020 року. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивач 20 серпня 2020 року направив до Рівненського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним і скасування висновку з оцінки впливу на довкілля від 20 лютого 2020 року. Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року адміністративну справу за вказаним позовом №460/6216/20 об`єднано в одне провадження з адміністративною справою за позовом ОСОБА_1 до Департаменту екології та природних ресурсів, об`єднаній справі присвоєно №460/6239/20. 
Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року у справі №460/6239/20 позовну заяву Громадської організації "Екоклуб" залишено без розгляду з підстав подання неуповноваженою особою. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач у клопотанні про поновлення строку фактично висловлює свою незгоду з ухвалою  Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/6239/20 від 30 листопада 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду та наводить аргументи та обґрунтування такої незгоди, що є підставою для звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 30 листопада 2020 року, при цьому таку в апеляційному порядку не оскаржує, оскільки доказів на підтвердження цього не долучає, а тому мотиви позивача щодо незгоди з цією ухвалою не можуть слугувати підставою для поновлення строку для подання позовної заяви.
Учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі щодо своєчасного пред`явлення позову для чого особа, зацікавлена у її поданні, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Разом з тим, у матеріалах справи не міститься належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем усіх можливих та залежних від нього дій для виконання процесуального обов`язку щодо дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, в тому числі процесуальних строків її подачі.
Крім того, колегія суддів зауважує, що фактичні обставини та наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що позивач мав достатній час для реалізації права на звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування висновку з оцінки впливу на довкілля, опублікованого у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля 20 лютого 2020 року у встановлені КАС строки, разом з тим, позивач не надав достатніх і належних доказів, які б підтверджували об`єктивно непереборні, істотні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до адміністративного суду.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви Громадської організації "Екоклуб" у зв`язку із пропуском строку звернення в суд.
Доводи апеляційної скарги аналогічні мотивам, яким була дана оцінка в мотивувальній частині судового рішення, ґрунтуються на незгоді позивача з ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду від 30 листопада 2020 року в іншій адміністративній справі. Зазначені доводи не містять інших обґрунтувань ніж ті, що зазначені у позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції надав оцінку поважності причин пропуску строку на звернення до суду.
Покликання апелянта на незначний розрив у часі між ухвалою про залишення первинної позовної заяви без розгляду, яка подана в останній день строків звернення до суду, з якою не погоджується позивач, про шо вказує у клопотанні про поновлення, та повторно поданою заявою, колегія суддів визнати поважними не вбачає підстав, оскільки такі не є об`єктивно непереборними обставини, що унеможливили загалом своєчасне звернення позивача до адміністративного суду, так як установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наведені причини пропуску строку звернення до суду у спірних правовідносинах не є поважними, достатні підстави для поновлення такого строку позивачем не наведено, а тому правильно повернув позов позивачу.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд –

                                                     п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Громадської організації "ЕКОКЛУБ" залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 460/8998/20– без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року.