УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/783/21 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 46 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого – судді Трояновської Г.С.,         
суддів: Павицької Т.М.,        Миніч Т.І.
з участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,
                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/783/21 за позовом  ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира про визнання дій протиправними 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 березня 2021 року, яка постановлена під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира та просив визнати за ним право на виключення із числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 32,15 кв.м., та зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира подати до Житомирської міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення із числа службового житла даної квартири.
В обґрунтування позову зазначив, що проходив військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 та 06.09.2018. В подальшому наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 26 (по особовому складу) був звільнений із військової служби у відставку. Вказав, що із 02.08.2004 він перебував на квартирному обліку та на підставі рішення Житомирського виконавчого комітету №142 від 26.02.2009 йому надано ордер на службову квартиру АДРЕСА_2 . Зазначена службова квартира рахується за квартирно-експлуатаційним відділом міста Житомира. Посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи та має 21 рік календарної вислуги у Збройних Силах України, а відтак на підставі статті 125 ЖК України не підлягає виселенню зі службового житла без надання іншого житла. У зв`язку із цим він звернувся із заявою до квартирно-експлуатаційної частини міста Житомира, у якій просив подати до Житомирської міської ради клопотання про зняття із зазначеної вище квартири статусу службового житла, виключення її зі складу службових жилих приміщень та закріплення її за ОСОБА_1 , проте КЕЧ міста Житомира листом від 07.10.2020 року №3889 відмовила йому у задоволенні його заяви. Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 березня 2021 року провадження у справі №295/783/21 закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 проходив службу в лавах Збройних Сил України та наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України № 26 (по особовому складу) від 06.09.2018 року був звільнений із військової служби у запас відповідно до підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Вислуга років у Збройних Силах України: календарна – 21 рік 1 місяць, пільгова – 22 роки 9 місяців (а.с. 13).
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, брав участь в антитерористичній операції (а.с. 11, 15).
Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №142 від 26.02.2009 року позивач одержав ордер на зайняття службової квартири по лінії Міністерства оборони України площею 32,15 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказав, що звернувся із заявою до КЕЧ міста Житомира, у якій просив звернутись до Житомирської міської ради із клопотанням про зняття з квартири площею 32,15 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 статусу службового житла, виключення її зі складу службових жилих приміщень та закріплення її за ОСОБА_1 , проте листом від 07.10.2020 №3889 КЕЧ міста Житомира відмовила позивачу у задоволенні його заяви (а.с. 26).
Так, судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
За загальним правилом, передбаченим у частині першій статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
У пунктах 1, 2 частини першої статті 4 КАС України вказано, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої зазначеної статті).
За змістом пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою є характер спірних правовідносин.
Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до суду із позовом, направленим на поновлення порушеного відповідачем права на отримання грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення в порядку черговості взяття на квартирний облік.
За правилами частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19, дійшов висновку, що спір у даній справі пов`язаний із проходженням публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг), таким чином правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Однак слід врахувати, що за результатами перегляду справи № 712/5476/19 Великою Палатою зроблено висновок про те, що спори про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг). Тому такі спори слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
А тому, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом спору у даній справі (№ 295/783/21 за позовом  ОСОБА_1 ) є зобов`язання вчинити дії Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомира, а саме: визнання права на виключення житла із числа службового та зобов`язання відповідача подати клопотання про виключення житла із числа службового.
Водночас висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 стосується спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію.
Відтак, вказані спори не є тотожними і правовідносини у цих справах не є подібними.
Таким чином, з огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин, які пов`язані із захистом порушених житлових прав ОСОБА_1 саме шляхом виключення житла із числа службового, колегія суддів приходить до висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Вказаний висновок суду апеляційної інстанції підтверджує усталена практика Верховного Суду щодо розгляду аналогічних спорів в порядку цивільного судочинства, в яких позивачами виступають особи, що мають статус військовослужбовця та заявленими вимогами ставлять питання про виключення житла із числа службового, зокрема, у постановах від 12 жовтня 2020 року справа № 636/1525/19, 12 листопада 2020 року справа № 640/10473/19, 13 січня 2021 року справа № 570/5323/17, 03 лютого 2021 року справа № 636/1480/19, 05 березня 2021 року справа № 750/2632/20.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм чинного процесуального законодавства, а тому згідно положень ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду по суті заявлених вимог.
Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 379, 381- 384, 390-391 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 березня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22.04.2021.

Головуючий                        Судді