Ухвала
Іменем України 
21 травня 2021 року
м. Київ
провадження № 51-2383 зно 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2014 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2014 року
Мотиви Суду
Ухвалою Верховного Суду від  12 березня 2021 року заяву засудженого ОСОБА_4 залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 462 КПК України, а саме: засуджений звернувся до касаційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року, тобто, рішення суду нижчої інстанції, що не передбачено вимогами ст. 463 КПК України. Так само, як і не передбачено звернення про перегляд за нововиявленими обставинами одночасно двох рішень різних інстанцій.  
Крім того, за змістом заяви ОСОБА_4 виражав свою незгоду із його засудженням, зазначав про  істотні порушення КПК України при ухваленні вироку Апеляційного суду Херсонської області від 28 квітня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2014 року (далі – ВССУ). 
Засудженому надано строк для усунення недоліків заяви – п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Також було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків заяви, залишеної без руху, в установлений строк, заява буде йому повернута.
Копія ухвали Верховного Суду від 12 березня 2021 року була направлена за місцем відбування покарання засудженого ОСОБА_4 для вручення йому під розписку.
Згідно розписки, надісланої з ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», засуджений ОСОБА_4 отримав копію ухвали Верховного Суду 22 березня 2021 року. 
У межах визначеного судом строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції із заявою на усунення недоліків. Однак, як убачається з її змісту, вказані в ухвалі суду недоліки не усунув.
У повторній заяві ОСОБА_4 як на нововиявлену обставину вказує на те, що ВССУ порушив його право на захист, яке, на думку засудженого, полягає в тому, що його не було повідомлено про розгляд касаційної скарги прокурора; не повідомлено про судове засідання; відсутня ухвала ВССУ; відсутні протоколи судового засідання; відсутні аудіозаписи судового засідання; відсутність захисника.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже, у повторній заяві засуджений  ОСОБА_4 знову не наводить відповідного обґрунтування з посиланням на конкретні обставини, що підтверджують, у встановленому законом порядку, наявність нововиявлених обставин, які б слугували підставою для перегляду судового рішення.
Крім того, ОСОБА_4 як на підставу для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2014 року посилається на те, що він із засобів масової інформації дізнався про рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року «Ніколаєнко проти України» та від 12 січня 2012 року «Довженко проти України», в яких визнано порушення права на захист. Вважає, що у його справі були допущені аналогічні порушення. Проте, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК України встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, визнається виключною обставиною, і згідно ч.5 ст.33 КПК України  провадження розглядається   Великою Палатою Верховного Суду.
Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України.
Таким чином, засуджений недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у визначений строк не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України його заяву потрібно повернути.
При цьому колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності щодо остаточності ухваленого рішення, який полягає в тому, що жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення іншого рішення.
Ураховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 462, 464 КПК України, колегія суддів вважає, що заяву засудженого слід повернути.
З цих підстав Суд постановив:
Повернути заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2014 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                                ОСОБА_3