ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року                            м. Дніпро                         Справа №  904/5496/20
      Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва     І.М. ( доповідач ),
суддів:                        Кузнецової І. Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.                                                                                  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Приватного підприємства "Нормер" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 р.
( суддя Колісник І.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 01.02.2021 р.) 
у справі 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю 
                    "Кормо-Транс-Логістик", 
                    м. Маріуполь, Донецька область
до                 Приватного підприємства "Нормер", 
                    м. Дніпро
про стягнення 1 591 527,14 грн.
 
ВСТАНОВИВ:
1.        Короткий зміст позовних   вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Кормо-Транс-Логістик" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Нормер", про стягнення ( з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог )  -                      1 591 527,14 грн., з яких: 1 522 061,81 грн. - основний борг, 28 307,11 грн. - 3% річних, 41 158,22 грн. - інфляційні втрати. 
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем грошових зобов`язань за договором перевезення вантажів № 270919 від 27.09.2019 р. 
Зменшення розміру позовних вимог Позивач обгрунтував проведеним ним у порядку ст. 601 ЦК України одностороннім зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а саме: заборгованості Позивача перед Відповідачем у сумі 192 850,00 грн за договором № 08010-01 від 08.01.2020 р. надання послуг гусеничного екскаватора VOLVO EC240СNL ( стріла 18,5 метрів + ковш) з екіпажем – у рахунок зменшення основного боргу Відповідача перед Позивачем за договором № 270919 від 27.09.2019 р. у сумі 1 714 911,81 грн ( 1 714 911,81 – 192 850,00 = 1 522 061,81 ); інфляційних втрат у сумі 2 185,01 грн, пені у сумі 14 811,03 грн, 3% річних у сумі 3413,65 грн, а всього – 20 409,69 грн, що нараховані Відповідачем на заборгованість Позивача, у рахунок зменшення нарахованих Позивачем на заборгованість Відповідача за спірним договором у цій справі інфляційних втрат у сумі 43 343,23 грн               ( 43 343,23 – 2 185,01 = 41 158,22 ) та 3% річних у сумі 46 531,79 грн ( 46 531,79 – 3 413,65 – 14 811,03 = 28 307,11 ).
У відзиві, Відповідач просив відмовити у позові, посилаючись на те, що Позивач не виконав своїх зобов`язань щодо обсягу добових перевезень вантажу, передбаченого п. 2.2 договору, у зв`язку з чим на підставі п. 6.16 та п. 11.9 цього договору Відповідач застосував до Позивача оперативно-господарську санкцію у вигляді штрафу у сумі 3 153 779,19 грн, про що направив Позивачу відповідне повідомлення. Також, Відповідач зазначає, що, звертаючись з позовом до суду, Позивач пропустив шестимісячний строк позовної давності, який сплинув 05.07.2020 р.. Можливість переривання строку позовної давності Відповідач не допускає та зауважує, що платіж на суму 1 000,00 грн за платіжним дорученням № 3202 від 28.05.2020 р. здійснений ним помилково, на підтвердження чого надав доповідну записку економіста, пояснення бухгалтера підприємства та лист на адресу Позивача з вимогою повернути помилково сплачені грошові кошти у сумі 1 000,00 грн. Не погоджується Відповідач також із розміром заявлених Позивачем 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з чим надав суду свій контррозрахунок.

2.               Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у   справі та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 р. позов задоволено - стягнуто з  Приватного підприємства "Нормер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кормо-Транс-Логістик" основний борг у сумі 1 522 061,81 грн, 3% річних у сумі 28 307,11 грн, інфляційні втрати у сумі 41 158,22 грн, судовий збір у сумі 23 872,91 грн.
В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки Відповідач не забезпечив належного виконання своїх зобов`язань з оплати та ухилився від їх добровільного виконання у позасудовому порядку.
При цьому, суд першої інстанції вказав на те, що Відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення з Позивача у цій справі штрафу, передбаченого п. 6.16 договору, який є штрафною санкцією за неналежне виконання зобов`язань. Правомірність перерахування грошових коштів у сумі 1 000,00 грн не є предметом спору у цій справі, а надані Відповідачем докази щодо помилкового їх перерахування, зокрема пояснювальна записка бухгалтера ПП “Нормер”, не є допустимим доказом - заявою свідка відповідно до нормативних положень ст. 88 ГПК України.
Стосовно доводів сторін щодо правомірності одностороннього зарахування Позивачем зустрічних однорідних вимог за укладеним між ними договором № 08010-01 від 08.01.2020 р. у зменшення позовних вимог Позивача у цій справі, господарський суд зазначив, що правомірність такого зарахування також не є предметом спору у цій справі та може бути предметом окремого судового провадження за ініціативою однієї із сторін. Зменшення позовних вимог є правом Позивача у цій справі, а заявлені ним вимоги про стягнення основного боргу у сумі 1 522 061,81 грн є законними й обґрунтованими.
Заява Відповідача про застосування строку позовної давності, була відхилена судом першої інстанції з посиланням на те, що предметом спору у цій справі є заборгованість за договором перевезення, за яким Позивач є перевізником, а Відповідач – Замовником послуг, а не Вантажовідправником чи Вантажоодержувачем. Докази щодо цього відсутні. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню позовна давність в один рік відповідно до частини третьої ст. 925 ЦК України. При цьому, відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи граничні строки оплати наданих послуг за спірними актами, строк позовної давності на час звернення Позивача з позовом до суду ( 06.10.2020 р. ) не пропущений. 

3.                Короткий зміст вимог апеляційної скарги
    Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "Нормер" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти  нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Застосувати до вимог товариства з обмеженою відповідальність «Кормо-Транс- Логістик» позовну давність.

4.               Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
    Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з   висновком господарського суду про те, що не доведено невиконання Позивачем послуг у неповному обсязі. Так, п. 2.2. Договору сторонами досягнуто домовленості щодо обсягу перевезення на добу - 4 200 тон, а також зазначено, що цей обсяг може бути скоригований заявкою Замовника. Обсяг же перевезення кожного місяця повинен визначатися шляхом множення кількості днів у відповідному місяці на добову норму ( 4 200 тон ). Вказаний обсяг залишається незмінним, доки не буде скоригований заявкою замовника.
Щодо відсутності заявок з боку Замовника, Скаржник звертає увагу суду на те, що заявками обсяг перевезення не встановлюється, а лише коригується і лише за виникнення такої потреби у Замовника, оскільки у тексті договору взагалі відсутнівказівки на якісь періоди для подання заявок, не зазначено кількість та частота подання заявок, не зазначені вони й у додатку № 2 до договору. У Відповідача були відсутні заперечення лише щодо тих фактичних показників, які зафіксовані в актах - тобто між сторонами були відсутні розбіжності щодо фактично виконаних обсягів перевезення. У той же час застосування оперативно-господарської санкції передбачає невиконання Позивачем обсягів, передбачених умовами договору.
Скаржник вважає, що господарським судом помилково зроблено висновок щодо неможливості застосування оперативно-господарської санкції. Безспосередньо оперативно-господарська санкція передбачена у п. 11.9 Договору, а саме: утримання суми нарахованої Замовником неустойки із сум, які підлягають оплаті Виконавцю. В той же, час п. 6.16. Договору передбачено, що у випадку невиконання Виконавцем заявленого Замовником місячного обсягу з перевезення шламів Виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 15 % від договірної вартості невиконаного обсягу перевезення.
Також, ПП «Нормер» не погоджується із висновком господарського суду, що помилковість платежу в сумі 1 000,00 грн. може бути підтверджена лише поясненнями бухгалтера в якості свідка, оскільки пояснення бухгалтера відносяться саме до письмових доказів. Судом безпідставно не надано оцінки та не взято до уваги інші письмові докази ( крім пояснень бухгалтера ), надані Відповідачем на підтвердження помилковості платежу.
Крім того, Скаржник наголошує на тому, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин ч. 3 ст. 925 ЦК України замість ч. 5 ст. 315 ГК України, оскільки в даному випадку договір укладений між двома суб`єктами господарювання, а вантажем у даному випадку був шлам/шлак, відправником та вантажоодержувачем - ПП «Нормер», перевізником - ТОВ «Кормо-Транс-Логістик», процес навантаження шлаку/шламу до кузова автомобіля - це прийняття перевізником вантажу, вивантаження шлаку/шламу з кузова автомобіля - це прийняття Вантажоодержувачем вантажу.

5.               Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Від ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
      Зокрема, Товариство посилається на те, що сторони в Договорі не встановлювали твердих й безумовних показників перевезень на добу, а лише орієнтовні їх об`єми, які могли коригуватися заявками. Разом з тим, відповідно до п. 5.1. Договору послуги надаються у відповідності з умовами даного договору, діючих нормативно-правових актів, згідно заявок Відповідача. За п. 6.4. Договору, на Позивача покладений обов`язок надавати послуги якісно і в строк, вказаний у заявці на перевезення. При цьому, Відповідач так і не надав суду, для обгрунтування нарахування оперативно-господарських санкцій жодної заявки на щодобове надання послуг з перевезення 4 200 тон.
     Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що в п. 7.1. Договору встановлено обов`язок ПП «НОРМЕР» перевірити, підписати акт наданих послуг згідно заявок Відповідача при відсутності зауважень або направити мотивовану відмову у підписанні на протязі 3 днів. Однак, всі акти були підписані Відповідачем без жодного зауваження по об`єму перевезення, якості та строкам виконання робіт (надання послуг). У жовтні, листопаді та грудні 2019 року Позивач виконував перевезення вантажів, а Відповідач прийняв надані послуги без жодних претензій по об`єму та строкам перевезень. Отже, Відповідач не надав жодних доказів невиконання Позивачем своїх обов`язків за Договором.
Товариство також вказує на те, що Відповідач ні в якому разі не міг застосувати до Позивача оперативно-господарську санкцію, оскільки права на застосування жодної оперативно-господарської санкції Договором не передбачено. Визначене п. 11.9. Договору право Відповідача в односторонньому порядку утримувати суми пред`явленої Позивачу неустойки із сум, що підлягають оплаті Відповідачем за виконані роботи, за своєю правовою природою не є оперативно-господарською санкцією, про що свідчить правова позиція Великої Палати Верховного Суду, сформована при безпосередньому вирішенні питання про те, чи є певні права учасника господарських відносин оперативно-господарською санкцією, у постанові від 14.01.2020 р. по справі № 910/17955/17.
Крім того, Товариство зазначає про те, що платіж від 28.05.2020 р. є належним виконанням Відповідачем зобов`язання за Договором, не підлягає поверненню, й обгрунтовано був зарахований Позивачем на виконання існуючого зобов`язання, чим було перервано перебіг позовної давності.

6.                  Рух справи в суді апеляційної інстанції
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді -  Кузнецової  І.Л., Чус О.В..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2021 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Нормер" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 р. у справі № 904/5496/20 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі  35 809 грн. 36 коп..
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Нормер". Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 20.04.2021 р.. 
У зв`язку з незапланованою відпусткою головуючого судді (доповідача) Кощеєва І.М., розгляд даної справи, призначений на 20.04.2021 р., не відбувся.
У  зв`язку  з усуненням  обставин, через які судове засідання, призначене на 20.04.2021 р. не відбулось, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2021 р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 01.06.2021 р..
    У судовому засіданні 01.06.2021 р., була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.     Встановлені судом обставини справи
27.09.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кормо-Транс-Логістик" ( Виконавець ) та Приватним підприємством "Нормер" ( Замовник ) укладено Договір № 270919 відповідно до п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надавати послуги перевезення шламів по території ПАТ “ММК ім. Ілліча” за маршрутами: додаткова ємність № 2 – східний склад (аглофабрика), ввіз шлаку за маршрутом: ЦПШ - додаткова ємність № 2 для обладнання технологічних доріжок, вивіз залишку шлаку від облаштування технологічних доріжок за маршрутом: додаткова ємність № 2 ПАТ “ММК ім. Ілліча” - Балка Грекувата, а Замовник зобов`язується прийняти та оплати на умовах цього договору надані послуги ( п. 1.2 договору ).
П. 2.2 договору передбачено, що загальний орієнтований обсяг перевезення за договором: 1 533 000 тонн усього / 4 200 тонн на добу ( який може бути скоригований заявкою Замовника ).
Замовник оплачує Виконавцю вартість послуг, наданих на підставі цього договору та відповідно до його умов, у наступному порядку: розрахунок за надані послуги у розмірі вартості наданих послуг здійснюється Замовником після підписання двостороннього акта наданих послуг шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений у цьому договорі, з відстрочкою платежу 15 календарних днів з моменту підписання акта наданих послуг ( п. 3.1 договору ).
Згідно з п. 6.16 договору за невиконання Виконавцем заявленого Замовником місячного обсягу перевезення шламів Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 15 % від договірної ціни невиконаного обсягу перевезення.
Замовник зобов`язаний перевірити, підписати акт наданих послуг відповідно до заявок Замовника, у разі відсутності зауважень або надіслати мотивовану відмову від підписання протягом 3-х робочих днів. Послуги вважаються наданими після підписання акта наданих послуг ( п. 7.1 договору ). 
П. 7.5 договору сторони погодили, що у разі виявлення допущених у процесі надання послуг відступів від умов договору або інших недоліків, Замовник зобов`язаний невідкладно заявити про них Виконавцю.
За змістом п. 11.9 договору Замовник має право в односторонньому безумовному порядку ( у тому числі після закінчення строку дії договору ) застосовувати до Виконавця оперативно-господарську санкцію, виражену в утриманні сум пред`явлення Виконавцю неустойки та розрахованих збитків із належних до сплати сум, у тому числі за виконані роботи та поставлені матеріали, шляхом направлення Виконавцю повідомлення із зазначенням утриманої суми неустойки та розрахованих збитків.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 21.06.2020 р. включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань ( у тому числі гарантійних ) за цим договором ( п. 14.1 договору ).
Додатком № 1 до договору “Протокол узгодження договірної ціни” сторони погодили такі умови: 1. Перевезення шламу за маршрутом додаткова ємність № 2 – східний склад (аглофабрика), одинця виміру – тонна, відстань – до 5,6 км, вартість без ПДВ – 17,50 грн. 2. Вивіз шлаку за маршрутом додаткова ємність № 2 – балка Грекувата, одинця виміру – т/км, відстань – до 14 км, вартість без ПДВ – 2,20 грн. 3. Ввезення шлаку за маршрутом ЦПШ - додаткова ємність № 2, одинця виміру – т/км, відстань – 7,5 км, вартість без ПДВ – 4,40 грн. 4. Перевезення шлаку за місцем, одинця виміру – маш. год, вартість без ПДВ – 625,00 грн.
На виконання умов договору Виконавець надав Замовнику послуги з перевезення на загальну суму 1 902 035,71 грн, що підтверджується наступними актами надання послуг: № 936 від 21.10.2019 р. на суму 30 295,02 грн, № 992 від 04.11.2019 р. на суму 355 828,88 грн, № 1029 від 12.11.2019 р. на суму 455 132,84 грн, № 1064 від 22.11.2019 р. на суму 464 142,84 грн, № 1077 від 22.11.2019 р. на суму 41 744,74 грн, № 1091 від 02.12.2019 р. на суму 9 750,00 грн, № 1093 від 02.12.2019 р. на суму 154 987,19 грн, № 1130 від 11.12.2019 на суму 301 937,58 грн, № 1151 від 13.12.2019 р. на суму 19 500,00 грн, № 1165 від 20.12.2019 р. на суму 68 716,62 грн. Зазначені акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.
Замовником здійснено часткову оплату на загальну суму 187 123,90 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 2828 від 02.12.2019 р. на суму 30 295,02 грн, № 2829 від 02.12.20219 р. на суму 155 828,88 грн, № 3202 від 28.05.2020 р.                                       на суму 1 000,00 грн.
За твердженням Позивача, несплачений Замовником залишок грошових коштів -               1 714 911,81 грн ( 1 902 035,71 – 187 123,90 = 1 714 911,81 ), з яких Виконавець заявив до стягнення 1 522 061,81 грн, і стало причиною виникнення спору.
Всього ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» було вивезено шламу: акт № 936 від 21.10.2019р., за період з 16.10.2019р. по 19.10.2019р. та акт № 992 від 04.11.2019р. , за період з 21.10.2019 по 31.10.2019р.,  всього 15   785,840 т.; акт№ 1029 від 12.11.2019р., за період з 01.11.2019р. по 10.11.2019р., акт № 1064 від 22.11.2019р., за період з 11.11.2019 р. по 20.11.2019 р., акт №1093 від 02.12.2019 р. , за період з 21.11.2019 р. по 26.11.2019 р., всього 48   146,680 т.; акт № 11306 від 11.12.2019 р., за період з 01.12.2019 р. по 10.12.2019р. та акт № 1165 від 20.12.2019р., за період з 11.12.2019р. по 12.12.2019  р.,  всього 17   650,200 т.. Також ТОВ  «Кормо-Транс-Логістик» було вивезено шлак: акт № 992 від 04.11.2019 р., за період з 22.10.2019 р. по 31.10.2019 р., 10   344,937 т.; акт № 1029 від 12.11.2019 р., за період з 01.11.2019 р. по 10.11.2019 р., акт № 1077 від 22.11.2019 р. , за період 12.112019 р. по 20.11.2019 р. та акт № 1093 від 02.12.2019 р., 22.11.2019 р., всього 19   872,600 т. 
Таким чином, за твердженням Відповідача ТОВ  «Кормо-Транс-Логістик» не виконало взяті на себе зобов`язання щодо місячного обсягу з перевезення.
П. 6.16 Договору передбачено, що у випадку невиконання Виконавцем заявленого замовником місячного обсягу з перевезення шламів виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 15 % від договірної вартості невиконаного обсягу перевезення.  Згідно додатку № 1 до Договору «Протокол узгодження договірних цін» вартість перевезення шламу по маршруту додаткова ємність № 2 – східний склад (аглофабрика) становить 17,50 грн. без ПДВ ( що дорівнює 21,00 грн. з ПДВ). 
На підставі вищевикладеного ПП «Нормер» нарахувало ТОВ  «Кормо-Транс-Логістик» штраф на підставі п. 6.16. Договору у розмірі 3   153 779,19 грн.

                                      Графік	Фактично перевезено , тон	Залишок, тон	Договірна вартість залишку, грн. ( з ПДВ)	Штраф 15% за п.6.16 договору, грн.	
Кількість тон за добу	Місяць	Кількість діб	Кількість тон за місяць за договором	 	 	 	 	
4200,00	Жовтень 2019	31	130   200,00	26   130,777	104   069,22	2   185   453,68	327   818,05	
4200,00	Листопад 2019	30	126   000,00	68   019,280	57   980,72	1   217   595,12	182   639,27	
4200,00	Грудень 2019	31	130   200,00	17   650,200	112   549,80	2   363   545,80	354   531,87	
4200,00	Січень 2020	31	130   200,00	0,000	130 200,00	2   734   200,00	410   130,00	
4200,00	Лютий 2020	29	121 800,00	0,000	121   800,00	2   557   800,00	383   670,00	
4200,00	Березень 2020	31	130   200,00	0,000	130   200,00	2   734   200,00	410   130,00	
4200,00	Квітень 2020	30	126   000,00	0,000	126 000,00	2   646   000,00	396   900,00	
4200,00	Травень 2020	31	130   200,00	0,000	130   200,00	2   734   200,00	410   130,00	
4200,00	Червень 2020	21	88   200,00	0,000	88   200,00	1   852   200,00	277   830,00	
     Разом:                                                                                                                   	1   001   199,74	21   025   194,60	3   153779,19	

8.      Оцінка аргументів учасників справи і   висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно зазначив суд першої інстанції - предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням сторонами договірних зобов`язань щодо надання послуг з перевезення та їх оплати.
Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
За змістом частини першої ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата. Частиною першою ст. 919 цього Кодексу передбачено, що доставка вантажу до пункту призначення здійснюється перевізником у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків – у розумний строк.
Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору ( частина перша ст. 193 ГК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
За частиною першою ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом першої інстанції і не спростовується сторонами – відповідно до умов договору оплата Відповідачем мала бути здійснена у наступні строки: за актом № 936 від 21.10.2019 на суму 30 295,02 грн – не пізніше 05.11.2019; за актом № 992 від 04.11.2019 на суму 355 828,88 грн – не пізніше 19.11.2019; за актом № 1029 від 12.11.2019 на суму 455 132,84 грн – не пізніше 27.11.2019; за актом № 1077 від 22.11.2019 на суму 41 744,74 грн – не пізніше 09.12.2019; за актом № 1064 від 22.11.2019 на суму 464 142,84 грн – не пізніше 09.12.2019; за актом № 1091 від 02.12.2019 на суму 9 750,00 грн – не пізніше 17.12.2019; за актом № 1093 від 02.12.2019 на суму 154 987,19 грн – не пізніше 17.12.2019; за актом № 1130 від 11.12.2019 на суму 301 937,58 грн – не пізніше 26.12.2019; за актом № 1151 від 13.12.2019 на суму 19 500,00 грн – не пізніше 30.12.2019; за актом № 1165 від 20.12.2019 на суму 68 716,62 грн – не пізніше 06.01.2020. Здійснену Відповідачем з порушенням строку оплату у сумі 30295,02 грн за платіжним дорученням № 2828 від 02.02.2019 Позивач прийняв у рахунок оплати за актом № 936 від 21.10.2019 на суму 30 295,02 грн. Здійснену Відповідачем з порушенням строку оплату у сумі 155 828,88 грн та    1 000,00 грн за платіжними дорученнями № 2829 від 02.12.2019 та № 3202 від 28.05.2020 відповідно Позивач прийняв у рахунок часткової оплати за актом № 992 від 04.11.2019 на суму 355 828,88 грн ( 355 828,88 – 155 828,88 – 1 000,00 = 199 000,00 ). Доказів щодо інших оплат Відповідач суду першої інстанції не надав. 
Разом з тим, Відповідач наполягає на відсутності заборгованості внаслідок застосування ним до Позивача відповідно до пунктів 2.2, 6.16, 11.9 договору оперативно-господарської санкції у вигляді неустойки на суму 3 153 779,19 грн., у зв`язку з невиконанням Виконавцем заявленого Замовником місячного обсягу з перевезення.
       Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з частиною 1 ст. 217 цього Кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Відповідно до частин 1 - 2 ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.
Перелік видів оперативно - господарських санкцій встановлений у частині 1 ст. 236 ГК України. При цьому, згідно з частиною 2 ст. 236 ГК України такий перелік не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.
Ст. 237 ГК України передбачено, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.
З аналізу положень ст. 237 ГК України вбачається, що особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних санкцій, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором (постанова Верховного Суду від 18.12.2019 р. у справі №   905/2336/18).
Умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що за невиконання Виконавцем заявленого Замовником місячного обсягу перевезення шламів Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 15 % від договірної ціни невиконаного обсягу перевезення ( п. 6.16 договору ).
Штрафними санкціями, за приписами ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За змістом п. 11.9 договору Замовник має право в односторонньому безумовному порядку ( у тому числі після закінчення строку дії договору ) застосовувати до Виконавця оперативно-господарську санкцію, виражену в утриманні сум пред`явлення Виконавцю неустойки та розрахованих збитків із належних до сплати сум, у тому числі за виконані роботи та поставлені матеріали, шляхом направлення Виконавцю повідомлення із зазначенням утриманої суми неустойки та розрахованих збитків.
Під оперативно-господарською санкцією розуміється право покупця отримати суму нарахованих штрафних санкцій, завданих невиконанням договору та збитків із сум, які підлягають сплаті постачальнику. Оперативно-господарська санкція застосовується до постачальника після того, як він не сплатив в строк, направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, згідно умов даного договору. 
Отже, пунктом п. 11.9 укладеного між сторонами договору передбачено застосування оперативно - господарської санкції, яка не входить до переліку частини 1 ст. 236 ГК України, а саме: під оперативно-господарською санкцією розуміється право Замовника  отримати суму нарахованих штрафних санкцій, спричинених невиконанням договору та збитків із сум, що підлягають сплаті Виконавецю.
В цьому випадку і порядок застосування, і зміст оперативно - господарської санкції визначений сторонами у спірному договорі та за його змістом під оперативно-господарської санкцією розуміється право Замовника отримати суму нарахованих штрафних санкцій. Тобто, в цих конкретних правовідношеннях сторін за своїм змістом оперативно - господарська санкція, передбачена пунктом 11.9 договору, нерозривно пов`язана із штрафними санкціями, передбаченими пунктом 6.16 цього ж договору, та має похідний характер.
За таких обставин висновок суду попередньої інстанції, що штраф, передбачений пунктом 6.16 договору, за своєю правовою природою не є оперативно-господарською санкцією, а є неустойкою, яка не може застосовуватися Відповідачем як оперативно-господарська санкція відповідно до пункту 11.9 договору, є помилковим.
Також, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду про не доведеність невиконання Позивачем послуг у неповному обсязі.
Так, п. 2.2. договору містить домовленість сторін щодо обсягу перевезення на добу - 4 200 тон. А також зазначено, що цей обсяг може бути скоригований заявкою Замовника. Обсяг же перевезення кожного місяця повинен визначатися шляхом множення кількості днів у відповідному місяці на добову норму ( 4 200 тон ). І вказаний обсяг залишається незмінним, доки не буде скоригований заявкою замовника.
Щодо відсутності заявок з боку Замовника, то як слушно зауважив Скаржник - у тексті договору взагалі відсутнівказівки на якісь періоди для подання заявок, не зазначено кількість та частота подання заявок. Не зазначені вони й у додатку № 2 до договору. Зазначене підтверджує той факт, що заявками обсяг перевезення не встановлюється, а лише коригується за виникнення такої потреби у Замовника. Позивач жодного разу не звертався до Відповідача із вимогою надати заявку або претензією щодо ненадання заявок. Це також підтверджує той факт, що всі умови договору та істотні умови перевезень були повністю зрозумілими для Позивача, а відсутність заявок не перешкоджала йому надавати послуги.
Як свідчать матеріали справи і пояснення Скаржника, у Відповідача були відсутні  заперечення лише щодо тих фактичних показників, які зафіксовані в актах - тобто між Позивачем та Відповідачем були відсутні розбіжності щодо фактично виконаних обсягів перевезення. У той же час застосування оперативно-господарської санкції передбачає невиконання Позивачем обсягів, передбачених умовами договору.
Всього ТОВ «Кормо-Транс-Логістик» було вивезено шламу в обсязі 19   872,600 т.: акт № 936 від 21.10.2019р., за період з 16.10.2019р. по 19.10.2019 р. та акт № 992 від 04.11.2019 р. , за період з 21.10.2019 по 31.10.2019р.,  всього 15   785,840 т.; акт№ 1029 від 12.11.2019 р., за період з 01.11.2019р. по 10.11.2019р., акт № 1064 від 22.11.2019р., за період з 11.11.2019 р. по 20.11.2019 р., акт №1093 від 02.12.2019 р. , за період з 21.11.2019 р. по 26.11.2019 р., всього 48   146,680 т.; акт № 11306 від 11.12.2019 р., за період з 01.12.2019 р. по 10.12.2019р. та акт № 1165 від 20.12.2019р., за період з 11.12.2019р. по 12.12.2019  р.,  всього 17   650,200 т.. Також ТОВ  «Кормо-Транс-Логістик» було вивезено шлак: акт № 992 від 04.11.2019 р., за період з 22.10.2019 р. по 31.10.2019 р., 10   344,937 т.; акт № 1029 від 12.11.2019 р., за період з 01.11.2019 р. по 10.11.2019 р., акт № 1077 від 22.11.2019 р. , за період 12.112019 р. по 20.11.2019 р. та акт № 1093 від 02.12.2019 р., 22.11.2019 р.. 
Наведене свідчить, що ТОВ  «Кормо-Транс-Логістик» не виконало взяті на себе зобов`язання місячного обсягу з перевезення, який визначається шляхом множення кількості днів у відповідному місяці на добову норму ( 4 200 тон ), що є підставою для нарахування Замовником штрафу, передбаченого пунктом 6.16 договору, і яка  застосована Відповідачем як оперативно-господарська санкція відповідно до пункту 11.9 договору.
Отже, за наслідками перерахування Замовником грошових коштів в сумі, які підлягає сплаті Виконавцю після утримання неустойки та розрахованих збитків, вказаних в повідомленні, вважаються виконаними у повному обсязі зобов`язання Замовника по перерахуванню грошових коштів в сумі, що підлягала сплаті Виконавцю до утримання неустойки та розрахованих збитків, а також зобов`язання Виконавця по сплаті Замовнику неустойки та розрахованих збитків, вказаних у повідомленні.
До завершення розгляду по суті спорів, що виникли, утримання Замовником сум пред`явленої Виконавцю неустойки та розрахованих збитків, не є порушенням, передбаченим договором зобов`язань Замовника з оплати наданих Виконавцем послуг та поставлених матеріалів.
Оперативно-господарські санкції можуть полягати в односторонній відмові від господарського зобов`язання (повністю або частково) або в односторонній зміні його умов. Оперативно-господарські санкції застосовуються відповідною особою - стороною зобов`язання в односторонньому порядку, а їх перелік та порядок вжиття визначаються виключно положеннями договору, укладеного між сторонами. Мета застосування зазначених санкцій - припинення або запобігання повторенню порушень зобов`язання шляхом оперативного впливу на правопорушника. Оперативно-господарські санкції застосовуються виключно за рішенням управненої сторони й спрямовані на корегування подальшої поведінки порушника господарського зобов`язання в майбутньому. Зазначений висновок відповідає висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 р. у справі № 910/17955/17.
За своєю правовою природою, оперативно-господарська санкція є самостійним видом відповідальності за порушення зобов`язань, відмінним від штрафних санкцій. Особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.08.2018 р. у справі № 905/2464/17, від 04.11.2019 р. у справі № 905/975/18, від 20.10.2020 р. у справі № 905/267/19.
Надаючи правову кваліфікацію доказам, поданих сторонами з урахуванням фактичних і правових підстав позовних вимог і заперечень на них, місцевий господарський суд дійшов неправильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, як наслідок, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 р. у справі № 904/5496/20 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Щодо клопотання Скаржника застосувати до вимог товариства з обмеженою відповідальність «Кормо-Транс-Логістик» позовну давність, суд апеляційної інстанції зазначає, настуне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено у  цій справі, що  право Позивача не порушено, суд не застосовує позовну давність до вимог товариства з обмеженою відповідальність «Кормо-Транс- Логістик».

9.     Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
За приписами ч.ч. 1-5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.1 п. 2 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені Апелянтом у апеляційній скарзі є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч.1 ст.277 ГПК України, та відмови у задоволені позову.

10.    Судові витрати
       Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені Відповідачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню та покладаються на Позивача. 
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Нормер" задовольнити. 

Рішення  Господарського суду  Дніпропетровської області від 21.01.2021 р. у справі № 904/5496/20 скасувати. 

Прийняти нове рішення. 

В позові відмовити. 

Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Кормо-Транс-Логістик" на користь Приватного підприємства "Нормер" 35   809 грн. 36 коп.  судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду, про що видати наказ.  

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

          Повний текст постанови складено 09.06.2021 р.

Головуючий суддя                                                                           І.М. Кощеєв
Суддя                                                                                            І. Л. Кузнецова
Суддя                                                                                          О.В. Чус