ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 1140/3392/18	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                         судді - доповідача Чумака С.Ю.,
                                                    суддів:  Олефіренко Н.А., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України  

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року в адміністративній справі № 1140/3392/18 (суддя І інстанції - Хилько Л.І.)

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самочинно побудовані об`єкти нерухомості,
В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 (далі - відповідач) знести самочинно побудовані об`єкти нерухомості - влаштовані фундаментом розміром 2,96 м х 5,64 м, прибудований до квартири АДРЕСА_1 та стіни в коридорі загального користування в будинку АДРЕСА_2 .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що за результатами проведеної перевірки з питань дотримання будівельних норм та правил, виявлено факт реконструкції квартири АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_1 . Так, встановлено початок будівництва добудови до квартири (влаштований фундамент розміром 2,96х5,64 м. та стіни в коридорі загального користування без набуття права на виконання будівельних робіт у відповідності до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки порушення відповідачем не усунуті, то збудований об`єкт підлягає знесенню у судовому порядку. Наголошує на тому, що у своєму висновку судовий експерт посилається на п. 6 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 07.06.2017 № 406, однак, ні суд першої інстанції, ні експерт, ні відповідач не звернули увагу на те, що зазначений пункт поширюється на об`єкти зведені на земельній ділянці щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків. У цьому випадку, будинок, до якого влаштовано добудову є багатоквартирним житловим будинком, а не індивідуальним, а тому, на думку апелянта, п. 6 Порядку не регулює такі правовідносини.

Відповідачем  рішення суду в частині мотивів його прийняття не оскаржено.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 (т. № 1 а.с. 77). 

Згідно з відомостями технічного паспорту, виготовленого Світловодським бюро технічної інвентаризації КП «Кассіопея» станом на 22.06.2013, на квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа квартири складає 64,3 кв. метри, житлова - 32,9 кв. метри. Власником квартири в технічному паспорті зазначена ОСОБА_2 . Позначки щодо наявності самочинного будівництва у технічному паспорті відсутні. (т. № 1 а.с. 69-71)

17.11.2015 між ОСОБА_2 та відповідачем укладено договір дарування квартири, за адресою: АДРЕСА_1 . За змістом договору квартира має загальну площу 56,1 кв. метр, житлову площу - 32,8 кв. метри. Квартира належала дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2013 (т. № 1 а.с. 64-65).

Отже, відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копією технічного паспорту на квартиру (т. № 1 а.с. 66-71).

Відповідно до висновку судового експерта Маківського Миколи Володимировича від 19 листопада 2018 року № 66-18 загальна площа квартири АДРЕСА_1 , в період з 22.06.2013 по 19.11.2018 з 56,1 кв.м. загальної площі до 64,3 кв.м. загальної площі не змінювалась. Ганок до квартири АДРЕСА_1 , не являється фундаментом. (т. № 1 а.с. 72-76)

У судовому засіданні судом першої інстанції був допитаний як свідок - судовий експерт ОСОБА_4 , який суду повідомив, що в результаті здійсненого ним дослідження встановлено, що об`єкт прибудови, що став предметом спірних правовідносин, характеризується як ганок до квартири АДРЕСА_1 , відповідає типу - ганок, конструктивні елементи якого мають характеристики крильця та навісу, що не є фундаментом. Також ним повідомлено, що ця прибудова є входом до цієї будівлі, не тільки до квартири ОСОБА_1 , так і для інших мешканців, тому у разі його знесення, буде неможливо потрапити до будинку (т. № 1 а.с. 154-155, 157-161). 

17.07.2018 начальником управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області видано направлення № 254 на здійснення позапланового заходу-перевірки будівництва мансарди та добудови до квартири АДРЕСА_1 щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу (розпорядження) Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 № 976 та звернення ОСОБА_5 від 10.07.2018 (т. № 1 а.с. 8).

19.07.2018 проведено перевірку дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудування діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, результати проведеної перевірки зафіксовані з детальним описом виявлених порушень в Акті № 224/2018-ОН (т. № 1 а.с. 9-12).

Відповідач була присутня під час проведення контролюючого заходу, однак з ознайомленням та підписом з актом проведеної перевірки відмовилась, акт надіслано поштою (т. № 1 а.с. 12 зв.бік).

Перевіркою виявлені порушення п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: за адресою: АДРЕСА_6 , проведено будівництво фундаменту з буту розміром 2,96 м х 6,64 м та будівництво стіни в коридорі загального користування, у зв`язку  з чим загальна площа квартири з 56,1 до 64,3 кв.м. без надання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Клас наслідків СС1  (т. № 1 а.с. 15).

Наслідком такої перевірки стало прийняття 19.07.2018 управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області протоколу про адміністративне правопорушення № 74/2018-ОН (т. № 1 а.с. 13) та припису № 85/2018-ОН, за змістом якого, з метою усунення виявлених порушень зазначеним приписом зобов`язано позивача зупинити з 20.07.2018 виконання будівельних робіт біля квартири АДРЕСА_1 (т. № 1 а.с. 14).

Від отримання примірнику вказаного припису відповідач відмовився, такий надіслано позивачем поштою, що зафіксовано у вказаному приписі (т. № 1 а.с. 14 зв.бік).

Натомість, 19.07.2018 управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області винесено припис № 86/2018-ОК про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов`язано відповідача в термін до 19.09.2018 усунути порушення вимог містобудівного законодавства шляхом демонтажу фундаменту 2,96 х 5,64 та демонтажу стіни в коридорі загального користування біля квартири АДРЕСА_1 (т. № 1 а.с. 15).

18.09.2018 управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області видано направлення № 331 для проведення позапланового заходу, перевірки щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу (розпорядження) Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 № 976 та перевірки виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 86/2018-Он від 19.07.2018 (т. № 1 а.с. 19).

Результати такої позапланової перевірки зафіксовані у відповідному акті контролюючого органу № 298/2018-ОН, в якому зазначено порушення ОСОБА_1 пп. «а» п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині не виконання вимог припису від 19.07.2018  № 86/2018-ОН, а саме: не демонтовано стіну в коридорі загального користування (чим збільшено загальну площу квартири № 3 з 56,1 до 64,3 кв.м. та не демонтовано фундамент 2,96 х 6,64 біля квартири АДРЕСА_1 . Клас наслідків об`єкта СС1 (т. № 1 а.с. 20-24).

За таких обставин, враховуючи таку бездіяльність відповідача, встановлення порушення вимог останньою вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактично позивачем дотримано процедуру архітектурно-будівельного контролю та нагляду, визначену чинним законодавством, однак, на думку суду, не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів відповідача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення позивача про знесення об`єкта будівництва, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України справу переглянуто апеляційним судом в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Спірні правовідносини унормовано, серед іншого, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». 

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт; державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснюється такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; Держархбудінспекцією.

Згідно з пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: 

виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 

перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 

вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Згідно з п. 9 Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Відповідно до п. 12 Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб`єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом акту перевірки клас наслідків будівництва відноситься до СС1.

Відповідно до ст. 34 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України або видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками.

Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, у разі виявлення порушення суб`єктом містобудівної діяльності здійснення самочинного будівництва об`єктів нерухомого майна без відповідного дозволу, відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями на звернення з позовом до суду щодо знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна, як крайній захід, і лише тоді, коли використані всі передбачені законодавством України заходи реагування за чотирьох умов, а саме:

- за умови складання припису щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства шляхом надання можливості відповідачеві для проведення відповідної перебудови;
- за умови, що вказане будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб;
- за умови відсутності можливості проведення перебудови самочинно збудованого нерухомого майна;
- за умови, якщо особа, яка здійснила самочинне будівництво відмовляється від проведення такої перебудови, при цьому, відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Фактично позивач просить суд зобов`язати відповідача знести два самочинно побудованих об`єкта - влаштований перед будинком фундамент та стіну в коридорі загального користування в будинку № 11 за вказаною адресою.

Стосовно знесення фундаменту апеляційний суд зазначає, що за висновком судового експерта зазначений об`єкт є не фундаментом, а ганком, який складається з крильця та навісу.

Відповідно до ДБН В.2.2-Х-20ХХ. Будинки одноквартирні. ганок  - відкрита  прибудова  до фасаду в місці головного входу, що включає навіс перед входом для захисту від опадів крильця та конструкції, що підтримують цей навіс.

Крильце - майданчик зі сходами або (та) пандусом для виходу з рівня землі на рівень позначки першого поверху.

Фундамент - підземна частина будинку, через яку передається навантаження від його надземної частини на ґрунт.

З наданих до матеріалів справи фотографій (т. № 1 а.с. 18, 24) апеляційним судом встановлено, що за зовнішнім видом об`єкт дійсно відповідає опису, якому відповідає «ґанок».

Отже, позивачем неправильно кваліфікований вид об`єкта, який він вважає самочинним будівництвом і просить зобов`язати знести.

Натомість, за приписами ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.  

Оскільки позивачем позов щодо зобов`язання відповідача знести самочинно збудований ґанок не подавався, то в позові необхідно відмовити саме з цих підстав.

Стосовно зобов`язання відповідача знести стіну в коридорі загального користування колегія суддів виходить з такого.

Як зазначалось вище, відповідач є власником квартири № 3 на підставі договору дарування від 17 листопада 2015 року. За змістом акту перевірки самочинне будівництво в цій частині позову полягає в тому, що позивач збудувала стіну в коридорі загального користування, в результаті чого збільшила загальну площу квартири з 56,1 до 64, 3 кв. метри. 

Разом з тим, з технічного паспорту на вказану квартиру судом встановлено, що станом на 22 червня 2013 року, тобто за 2,5 роки до укладення договору дарування, квартира № 3 вже мала загальну площу 64,3 кв. метри. Зазначені обставини свідчать про те, що зведення цієї стіни та збільшення загальної площі квартири здійснено не позивачем, а попереднім власником.

Натомість, позивач отримала цю квартиру в дар уже із вказаними в технічному паспорті параметрами, тобто із загальною площею у 64,3 кв. метри, тобто позивач в цій частині жодних будівельних робіт не здійснювала, площу квартири не збільшувала.

Водночас в договорі дарування, посвідченому державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори, загальна площа квартири № 3 зазначена в розмірі 56,1 кв. метр.

У всіх складених позивачем документах (акт перевірки, припис про зупинення будівельних робіт, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення), а також у позові та апеляційній скарзі зазначено, що відповідачем самочинно збудовано «стіну в коридорі загального користування».

Разом з тим, матеріали перевірки не містять жодних доказів зведення такої стіни взагалі, а також деталізації та прив`язки до об`єкту, де саме в будинку вона збудована.

Так, зокрема позивачем не надано загального плану будинку, з якого можна було б встановити, чи збудовано цю стіну і де саме, а також, яким чином збільшилась при цьому площа квартири № 3 . Не надано також фотографій об`єкту (стіни) або схеми будинку, складеної працівниками позивача, які здійснювали перевірку, із графічним зображенням на схемі збудованої стіни. Матеріали справи містять лише графічне креслення (зображення) квартири № 3 у технічному паспорті на цю квартиру, з якого встановити, яку саме стіну зведено і в якому місці неможливо. Неможливо також встановити і наявність у будинку загальних коридорів, їх розташування, а також за рахунок яких приміщень загального коридору відбулось збільшення загальної площі квартири № 3 з 56,1 до 64,3 кв. метрів.

З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку, що позивачем взагалі не доведено належними доказами будівництво «стіни в коридорі загального користування», а також що це будівництво здійснювалось відповідачем.

З цього приводу апеляційний суд також зазначає, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70 цього рішення). 

При цьому, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Принцип «належного урядування» покладає на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЕСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п. 71).
Отже, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

У спірних правовідносинах державний нотаріус при посвідченні договору діяв від імені держави, тобто державою погоджено дарування відповідачу цієї квартири саме в такому стані, а саме із фактичною загальною площею у 64,3 кв. метри при офіційно зареєстрованій 56,1 кв. метр, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що державні органи через 5 років після складення БТІ технічного паспорту та через три роки після посвідчення договору дарування не мають права вимагати від особи знести об`єкт, який нею не збудовувався, а був офіційно придбаний у власність саме в такому вигляді.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції прийнято правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року в адміністративній справі № 1140/3392/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 12 квітня 2021 року і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з тієї ж дати.
   
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            Н.А. Олефіренко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко