ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2021 р.                                                Справа №914/2022/17
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                           Желік М.Б.
судді                                                                                   Галушко Н.А.
                                                                                            Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК Львів" б/н від 21.04.2020 (вх. №01-05/1537/21 від 29.04.2021) 
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.03.2021 (повний текст складено 12.04.2021, суддя Гоменюк З.П.), постановлену за результатами розгляду
скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК Львів", с.Розвадів, Миколаївський район, Львівська область 
на дії Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), м.Миколаїв, Львівська область 
при виконанні наказу у справі №914/2022/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління 27", м.Новий Розділ, Львівська область
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК Львів", с.Розвадів, Миколаївський район, Львівська область
про стягнення 1067913,17 грн.

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

      Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.03.2021 у справі №914/2022/17 відмовлено в задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК-Львів" про призначення експертизи та про зупинення реалізації на електронних торгах комплексу нежитлових будівель і обладнання. Відмовлено в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБК -Львів" на дії Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) при виконанні наказу у справі №914/2022/17. 
      Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.03.2021 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним звіти від 28.01.2021 р. про оцінку комплексу нежитлових будівель та про оцінку майна, що належить на праві приватної власності ТзОВ "ТБК-Львів", проведену суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семком В.З. на замовлення Миколаївського РВДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів), у межах процедури виконавчого провадження №62360780; зупинити реалізацію на електронних торгах "Сетам" комплексу нежитлових будівель загальною площею 1012,8 кв.м. за стартовою ціною 1032044,00 грн., та обладнання, що належать на праві приватної власності ТзОВ "ТБК-Львів" до ухвалення рішення по даній скарзі.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 22.032021 у справі №914/2022/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційною, розгляд справи призначено на 26.05.2021.
14.05.2021 на адресу суду надійшов відзив Миколаївського ВДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на апеляційну скаргу, у якому орган державної виконавчої служби заперечує проти задоволення апеляційної скарги. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 задоволено заяву апелянта та ухвалено провести судове засідання, призначене на 26.05.2021, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судове засідання 26.05.2021 сторони явки повноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Враховуючи те, що явка учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін за наявними матеріалами.
У прохальній частині апеляційної скарги апелянт просив зупинити реалізацію на електронних торгах «Сетам» комплексу нежитлових будівель загальною площею 1012,8 кв.м. та обладнання, що належать на праві приватної власності ТзОВ «ТБК-Львів» та знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул. Степана Бандери, буд.7 за стартовою ціною 1 0321 044,00 грн. до ухвалення рішення по скарзі.
Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши вказане клопотання дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на те, що предметом скарги на дії державного виконавця є визнання недійсним звіту про оцінку майна, а відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом, відтак, відсутні підстави для зупинення реалізації майна боржника на електронних торгах.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати з прийняттям нового рішення, з огляду на наступне.
На розгляд Господарського суду Львівської області 22.02.2021 надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК Львів» на дії Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) при виконанні наказу у справі №914/2022/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване управління 27» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК Львів» про стягнення 1067913,17 грн.
Скарга на дії органу виконавчої служби мотивована тим, що боржник не погоджується з висновком про вартість об`єктів майна, оскільки оціночна вартість майна згідно із звітом оцінювача є меншою в тридцять разів від дійсної вартості майна боржника, оцінку було здійснено суб`єктом оціночної діяльності без виходу на об`єкт, без проведення аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Скаржник просив суд визнати недійним звіти від 28.01.2021 про оцінку комплексу нежитлових будівель та про оцінку майна, що належить на праві приватної власності ТзОВ «ТБК-Львів» та знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський р-н, с. Розвадів, вул.Степана Бандери, буд.7, проведену суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семком В.З. на замовлення Миколаївського РВДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів), у межах процедури виконавчого провадження №62360780; зупинити реалізацію на електронних торгах «Сетам» комплексу нежитлових будівель загальною площею 1012,8 кв.м. за стартовою ціною 1032044,00 грн., та обладнання за стартовою ціною 3987449 грн., що належать на праві приватної власності ТзОВ «ТБК-Львів» та знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський р-н, с. Розвадів, вул. Степана Бандери, буд.7, до ухвалення рішення по даній скарзі.
Крім того, разом зі скаргою було подано клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, в якому скаржник просив суд призначити судову товарознавчу та судову оціночно-будівельну експертизу, і на розгляд судової товарознавчої експертизи поставити таке питання: 1) яка дійсна (ринкова) вартість обладнання, що належить на праві приватної власності ТзОВ «ТБК-Львів» та складається з: автоклав АТ 12-2,6x19 (7шт.), млин шаровий (3шт.), силос (4 шт.), прийомна для силоса (2 шт.) станом на 28.01.2021 р. та на день проведення експертизи?; на розгляд судової оціночно-будівельної експертизи поставити наступне питання: 1) яка дійсна (ринкова) вартість комплексу нежитлових будівель загальною площею 1012,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: А-3 адмінкорпус, Б-1, адмінкорпус, Г-2 котельня-компресорна, Т-2, допоміжний цех, М-1 прохідна станом на 28.01.2021 р. та на день проведення експертизи?
15.03.2021 скаржник подав до Господарського суду Львівської області клопотання про зупинення реалізації на електронних торгах комплексу нежитлових будівель та обладнання загальною площею 1012,8 кв.м. за стартовою ціною 1032044 грн та обладнання за стартовою ціною 3987449 грн, що належать на праві приватної власності ТзОВ «ТБК-Львів» та знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський р-н, с. Розвадів, вул. Степана Бандери, буд.7, до ухвалення рішення за результатами розгляду скарги.
Орган державної виконавчої служби надав суду першої інстанції матеріали виконавчого провадження, у відзиві на скаргу заперечив проти її задоволення, з покликанням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №2-79/11 зазначив, що суб`єкт оціночної діяльності є самостійним і державний виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна в разі залучення оцінювача.
Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у задоволенні скарги, відмовив у задоволенні клопотання боржника про зупинення реалізації майна на електронних торгах, відмовив у задоволенні боржника про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, та  дійшов висновку, що наведені скаржником доводи є необґрунтованими, так як державний виконавець діяв правомірно, а порядок проведення оцінки та зміст складених звітів відповідають встановленим вимогам, тому вимоги скарги щодо визнання недійсними звітів про оцінку комплексу нежитлових будівель і про оцінку майна задоволенню не підлягають.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржена ухвала суперечить вимогам законності та обґрунтованості. Зокрема, суд зазначив, що боржник не надав належних доказів, які б свідчили про заниження оцінювачем вартості об`єктів оцінки. Апелянт вказує, що до скарги було додано копії оголошень на веб-сайті OLX, відповідно до яких вартість схожих об`єктів нерухомості була значно вища, ніж вказана у звіті про оцінку майна. Окрім того, відповідно до звіту про оцінку майнового комплексу, здійсненого на замовлення боржника, ФОП Петрюченком В.І. 13.04.2017 вартість майна склала 32 120 139,00 грн., що в тридцять разів більше вартості, визначеної у виконавчому провадженні. Скаржник вказує, що не зважаючи на те, що оцінку було проведено три роки назад, цілісно-майновий комплекс під виробництво автоклавного газобетону не могла знизитися майже в тридцять разів, комплекс знаходиться в такому ж стані, суттєвих змін не відбулось. Скаржник звертає увагу, що уклав договір із суб`єктом оціночної діяльності з метою встановлення об`єктивної оцінки майна та подальшого замовлення рецензії на звіт про оцінку майна, виготовлений на замовлення органу державної виконавчої служби. Вказані доводи суд першої інстанції залишив поза увагою.
З покликанням на Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, та правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.12.2019 у справі №211/2171/15-ц,  скаржник зазначає, що оцінювач мав обов`язок ознайомитись з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
Окрім того, апелянт вказує, що місцевий господарський суд не обґрунтував відмову у задоволенні клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, хоча саме в межах такої експертизи можна встановити дійсну (ринкову) вартість майнового комплексу, належного боржнику.
Таким чином, скаржник вважає, що оскаржену ухвалу постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи.
У відзиві на апеляційну скаргу Миколаївський РВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) заперечив проти її  задоволення та вказав, що аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є у тому числі заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки державний виконавець лише залучає оцінювача, який є самостійним суб`єктом господарювання. Натомість державний виконавець, залучивши суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна, відповідно до вимог Закону має визначити ціну продажу майна згідно із складеним звітом про оцінку майна.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».
За змістом положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із частинами 1-2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до статей 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Згідно з п.15 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання
Частинами 3, 4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на виконанні у Миколаївському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження ВП№62360780 від 17.06.2020 з примусового виконання наказу №914/2022/17, виданого 29.01.2018 Господарським судом Львівської області про стягнення з ТзОВ «ТБК-Львів» на користь ТзОВ «Спеціалізоване управління-27» 1 067 913,17 грн. заборгованості та 16021,00 грн. судового збору відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2020 (а/с 7, том 2).
Відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 14.07.2020 державний виконавець описав та арештував майно, а саме майновий комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: А-3 адмінкорпус, Б-1 адмінкорпус, Г-2 котельня компресорна, г - димова труба, Т-2 допоміжний цех, М-1 прохідна №3 ворота, №4 огорожа, реєстраційний номер - В2508709; а також  автоклав в кількості 7 штук, млини в кількості 3 штук, силос в кількості 4 штук, прийомні для силоса в кількості 4 штук, силоса 2 (шт) (а/с 54-57, том 2).
Постановою державного виконавця від 15.07.2020 у виконавчому провадженні призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання Семка Володимира Зіновійовича, який має сертифікат від 18.10.2017 за №1012/17, виданий Фондом державного майна України (строк дії: 18.10.2020). Постановою також попереджено Семка Володимира Зіновійовича про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження чи надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.
У відзиві на скаргу на дії державного виконавця зазначено, що постанова від 15.07.2020 про призначення суб`єкта оціночної діяльності була направлена боржнику з повідомленням про вручення та отримана ним 22.07.2020, натомість боржник у скарзі стверджує, що державний виконавець всупереч вимогам закону не повідомив боржника про призначення суб`єкта оціночної діяльності.
В матеріалах виконавчого провадження є докази надсилання боржнику постанови про опис та арешт майна від 14.07.2020 - супровідний лист №18.21-28/14849 від 15.07.2020 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, доказів надсилання постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 15.07.2020 матеріали виконавчого провадження не містять.
Постанова державного виконавця від 15.07.2020 про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні не оскаржувалася.
28.01.2021 у Миколаївський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшов звіт про оцінку майнового комплексу будівель і споруд, що знаходяться за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул.С.Бандери, 7, відповідно до якого загальна ринкова вартість майнового комплексу загальною площею 1012,8 кв.м. становить 1 032 044 грн., а також звіт про оцінку майна, що належить ТзОВ «ТБК-Львів» (автоклав, млин шаровий, силос, прийомна для силоса), відповідно до якого ринкова вартість майна становить 3987449 грн. Звіти виконані ФОП Семко В.З., який діяв на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №944/20 від 26.10.2020.
29.01.2021 сторонам виконавчого провадження було скеровано повідомлення №19.21-28/889 про вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки - майнового комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул.С.Бандери, 7, становить 1 032 044 грн., та роз`яснено, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. 
ТзОВ «ТБК-Львів» отримало вказане повідомлення 08.02.2021, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а/с 247, том 2).
19.02.2021 скаргу на дії державного виконавця, у якій боржник просить визнати звіт від 28.01.2021 про оцінку майна недійсним, здано до відділення поштового зв`язку. 
До скарги на дії державного виконавця боржник додав звіт незалежної оцінки майна: активів, що обліковуються на балансі ТзОВ «ТБК-Львів», яке розташоване за адресою Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул.С.Бандери, 7, виконаний ФОП Петрюченко В.І. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №16574/14, виданий ФДМУ від 10.06.0214) на замовлення боржника 22.05.2017, відповідно до якого вартість майнового комплексу становить 32 120 139,00 грн. та роздруківки оголошень щодо продажу подібних об`єктів майна, розміщених на сайті OLX.ua в мережі Інтернет, в підтвердження того, що вартість подібних об`єктів майна на вторинному ринку є значно вищою, за ту, яка бралась до уваги оцінювачем при проведенні порівняльного аналізу.    
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».  
Згідно із частиною 4 статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.  
Відповідно до статті 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.  
Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами значення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.
Отже, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.
Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16, від 12.06.2019 у справі №308/12150/16-ц.
Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи державного виконавця про необхідність застосування правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 08.05.2019 у справі №2-79/11, щодо того, що учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець лише залучає оцінювача, який є самостійним суб`єктом господарювання, оскільки відповідно до усталеної судової практики висновки Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду чи Касаційного цивільного суду, при застосуванні правових висновків судам слід брати до уваги саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
За умовами ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Такими нормативно-правовими актами з оцінки майна, зокрема, є Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 та Національний стандарт №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 28.10.2004.
Національний стандарт №1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
Національний стандарт №2 також є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.
Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.
Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема ознайомлення з об`єктом оцінки.
Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Також, відповідно до п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
Виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна, тобто як зовнішнього огляду, так і внутрішнього.
Боржник стверджує, що оцінювач Семко В.З. при оцінці 28.01.2021 майнового  комплексу нежитлових будівель загальною площею 1012,8 кв.м. та обладнання не входив до зазначеного приміщення, а тому не міг ознайомитись та об`єктивно оцінити майно, доступ до такого майна оцінювачу не надавався.
Водночас, належних та допустимих доказів проведення особистого внутрішнього огляду об`єкта оцінки суб`єктом оціночної діяльності матеріали звіту не містять.
Колегія суддів не може погодитися з висновком господарського суду першої інстанції про безпідставність доводів скаржника щодо обов`язкової необхідності огляду оцінювачем об`єктів оцінки, так як ознайомлення з об`єктом оцінки можливе не лише шляхом особистого огляду об`єкта оцінки, а й шляхом вивчення, аналізу оцінювачем матеріалів, які відображають об`єктивний стан майна. Судом першої інстанції також зазначено, що скаржником не спростовано належними та допустимими доказами, що інформація про майно, яка передана оцінювачу та використовувалась ним при здійсненні оцінки, є недостатньою для проведення оцінки, відображена не в повному обсязі, спотворює стан майна на момент проведення оцінки, чи іншим чином впливає на об`єктивне визначення вартості майна.
У звітах про оцінку комплексу нежитлових будівель загальною площею 1012,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул.С.Бандери, 7, та про оцінку майна, що належить ТзОВ «ТБК-Львів» від 28.01.2021 зазначено дата оцінки: 28.01.2021, огляд об`єкта проведений 28.01.2021, дата складання звіту: 28.01.2021.
Вихідними даними для об`єкта оцінки (майнового комплексу) служили наступні матеріали: договір купівлі-продажу нерухомого майна р/№1203 від 29.12.2010, інформаційна довідка про державну реєстрацію прав №31926546 від 04.11.2011, технічні паспорти на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул.С.Бандери, 7, дані візуального обстеження будівлі, постанова про опис та арешт майна ВП №62360780 від 14.07.2020, постанова про призначення оцінювача для участі у виконавчому провадженні ВП №62360780 від 15.07.2020, дані фотофіксації об`єктів оцінки, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, інформація із всесвітньої мережі Інтернет, інформація з періодичної преси по пропозиціях продажу об`єктів нерухомості. 
Вихідними даними для об`єкта оцінки (майна боржника - обладнання) служили комерційні пропозиції фірм-виробників та їх дилерів, перелік майна, наданого до оцінки, постанова про призначення оцінювача для участі у виконавчому провадженні ВП №62360780 від 15.07.2020, постанова про опис та арешт майна ВП №62360780 від 14.07.2020, технічні паспорти, інформаційні ресурси із всесвітньої мережі Інтернет, дані візуального обстеження обладнання, фотознімки майна, наданого до оцінки обладнання.
Зовнішній вигляд оцінюваного майна відображено на фотознімках, наведених в додатках до звітів. Слід зазначити, що додані фотознімки неналежної якості та не дозволяють встановити візуально стан об`єктів оцінювання, не містять зазначень, яке саме невиробниче приміщення із частин немайнового комплексу чи яке саме обладнання зображене на фотознімку. Характеристики майна, подані в звіті є загальними, не містять детального опису майна, його стану, технічних характеристик тощо.
Матеріали справи не містять доказів звернення державного виконавця до боржника з вимогою забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до об`єкта оцінки.
Колегія суддів зазначає, що фотографічні матеріали, які є невід`ємною частиною звіту та містяться у матеріалах справи підтверджують факт ознайомлення оцінювача з зовнішнім виглядом об`єкта оцінки, однак не є доказом того, що оцінювач здійснював повне ознайомлення з об`єктом оцінки, що є обов`язковим у відповідності до вищенаведених норм Національного стандарту №1. 
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04.12.1019 у справі №910/7221/17.
Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 15 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.
Відповідно до п.48-49 Національного стандарту №1 для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у матеріальній  формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування  цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані. 
      Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми іззастосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування)  зазначеного майна або шляхом їх комбінування. 
У звіті про оцінку нежитлових приміщень від 28.01.2021 аналіз ринку нерухомості проведено станом на 2017 рік.
У поясненні до вибору співставних об`єктів у звіті зазначено, що для бази розрахунку вартості об`єкта порівняльним підходом були використані дані вторинного ринку, що отримано під час вивчення ринку нерухомості у Городоцькому районі та області, а в даному звіті ціни пропозицій щодо продажу аналогічних об`єктів нежитлового фонду, що були проведені за результатами маркетингових досліджень нерухомості у с.Воля Висоцька Жовківського району та здійснюються за допомогою коригуючих коефіцієнтів за умов аналогічних територіальних зон, конкретних характеристик та ознак об`єкта оцінки.
Із таблиці «Перелік пропозицій щодо продажу адміністративно-виробничих приміщень» вбачається, що усі пропозиції щодо продажу, обрані оцінювачем для порівняння, розміщено на сайті https://www.real-estate.lviv.ua рекламному інтернет-ресурсі на ринку нерухомості Львова та Львівської області, об`єкти нерухомості розміщено у Миколаївському районі Львівської області.
Слід зазначити, що об`єкт оцінки розміщено саме в Миколаївському районі Львівської області.
В характеристиці розташування наведені загальні відомості про село Розвадів - походження назви, опис герба тощо, однак, не зазначено економічних характеристик територіальної зони, в якій розташований об`єкт оцінки. 
Додані до звіту оголошення про продаж нерухомого майна, розміщені в мережі Інтернет, які є його невід`ємною частиною, не є доказами, які підтверджують визначення вартості нерухомого майна порівняльним підходом, оскільки із скріншотів сторінок мережі Internet, доданих до звіту про оцінку неможливо встановити дату, коли такі оголошення було розміщено, дати відвідування оцінювачем відповідних сайтів, веб-адрес та назв сайтів, на яких розміщувались такі оголошення, також неможливо встановити характеристик об`єктів обраних оцінювачем для порівняння, та наведених у таблиці «Перелік пропозицій щодо продажу адміністративно-виробничих приміщень».
Щодо звіту про оцінку вартості обладнання, у таблиці «Розрахунок вартості заміщення оцінюваного майна» щодо кожного об`єкта оцінки - автоклаву, млину шарового, силосу, прийомної для силосу оцінювачем було обрано по одному аналогу для визначення вартості майна порівняльним методом, у таблиці наведено джерело інформації (посилання на інтернет-ресурс, на якому було розміщено відповідне оголошення), без зазначення його характеристик - року випуску, стану тощо, які б дозволяли співставити обрані оцінювачем аналоги з об`єктами оцінки. Із доданих до звіту скріншотів інтернет-сторінок, на яких було розміщено відповідні оголошення неможливо встановити дати, коли таке оголошення було розміщене, тобто його актуальності на момент проведення оцінки.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що при проведенні оцінки майна в межах виконавчого провадження були порушені ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пункти 15, 50, 51, 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, що могло вплинути на результати оцінки цього майна та є підставою для визнання недійсною такої оцінки, зазначеної у звітах від 28.01.2021.
З огляду на викладене, ухвала Господарського суду Львівської області від 22.03.2020 в частині відмови у задоволенні скарги боржника на дії державного виконавця щодо визнання недійсною оцінки майна підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині про часткове задоволення скарги ТзОВ «ТБК-Львів» на дії державного виконавця та визнання звітів про оцінку комплексу нежитлових будівель та про оцінку майна, що належить на праві приватної власності ТзОВ «ТБК-Львів» та знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський р-н, с.Розвадів, вул. Степана Бандери, буд. 7, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семко В.З., на замовлення Миколаївського РВДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м.Львів) у межах виконавчого провадження №62360780 - недійсним.
Щодо призначення судової експертизи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вказаного клопотання боржника, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості призначення експертизи в межах здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.
Щодо зауваження суду першої інстанції про те, що належним способом спростування звітів про оцінку майна від 28.01.2021 могли би бути проведені рецензування таких звітів, колегія суддів вказує, що за змістом ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності; підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна); рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) є обов`язковим у разі, коли така оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №917/628/17.
Колегія суддів не дає оцінки доводам боржника про те, що ринкова вартість перевищує вартість, визначену оцінювачем в тридцять разів з покликанням на  висновок про вартість майна, складений оцінювачем ФОП В.І.Петрюченко 22.05.2017 на замовлення ТзОВ «ТБК-Львів», оскільки подані боржником звіт та висновок про вартість майна не містять підпису оцінювача. 
Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.
Матеріали справи свідчать про те, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.
Враховуючи наведене, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги, скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 22.03.2020 у справі №914/2022/20 в частині відмови у задоволення скарги на дії державного виконавця та прийняття в цій частині нового рішення про визнання проведеної у виконавчому провадженні оцінки майна боржника недійсною.
В порядку положень ст.129 ГПК України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, за результатами вирішення справи по суті слід покласти на орган державної виконавчої служби.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

           1. Вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК Львів» б/н від 21.04.2020 (вх. №01-05/1537/21 від 29.04.2021) - задоволити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.03.2020 у справі №914/2022/20 в частині пункту 2 резолютивної частини - скасувати.
    Прийняти нове рішення, яким задоволити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК -Львів» на дії Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) при виконанні наказу у справі №914/2022/17 та визнати звіти від 28.01.2021 про оцінку комплексу нежитлових будівель та про оцінку майна, що належить на праві приватної власності ТзОВ «ТБК-Львів» та знаходиться за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул. Степана Бандери, буд 7, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семко В.З., на замовлення з Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в межах процедури виконавчого провадження №62360780 - недійсним.
    В іншій частині ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.03.2020 у справі №914/2022/20 залишити без змін.
           3. Стягнути з Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)(81600, Львівська область, Миколаївський район, м.Миколаїв, вул.Шептицького. 9, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 35048088) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБК-Львів» (84634, Львівська область, Миколаївський район, с.Розвадів, вул. Степана Бандери, 7, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 37288807) 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
4. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

          Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

          Головуючий суддя                                                                 Желік М.Б. 
                
                                  суддя                                                   Орищин Г.В.    

                                суддя                                                                 Галушко Н.А.