ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року 
м. Черкаси   

Справа № 694/1557/20		
Провадження № 22-ц/821/728/21		
категорія: 304080000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.,
секретаря: Анкудінова О. І.,
учасники справи:        
позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України,
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна Андрія Володимировича на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 січня 2021 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, у складі: головуючого судді Сакун Д. І., повний текст рішення складено 28 січня 2021 року, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року МТСБУ звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.10.2018 в м. Звенигородка Черкаської області по вул. Богдана Хмельницького з вини ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом MAZDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоєна дорожньо-транспортна пригода (ДТП).
На дату скоєння цієї пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Вина відповідача у вчиненні зазначеної ДТП встановлена постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.07.2019 у справі № 694/1580/18.
В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб VOIKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого, власник ОСОБА_2 зазнав шкоди. Водієм, що оформив страхування цивільної відповідальності на зазначений транспортний засіб та учасником ДТП була ОСОБА_2 . 
Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ VW GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 186028,19 грн. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено експертом 05.11.2018 
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою від 09.08.2019. 
МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування представнику потерпілої особи ( ОСОБА_2 ) на суму 100000 грн, а також виплатило за послуги аваркома (експерта) 1300,00 грн.
Таким чином, МТСБУ повністю виконало покладений на нього п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Зазначає, що на адресу відповідача була декілька разів направлена вимога про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, однак відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення даних коштів.
Просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат 101300 грн, з яких 100000 грн – сума страхового відшкодування в порядку регресу та 1300 грн – сума витрат на аваркома (експерта).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь МТСБУ судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 січня 2021 року позов задоволено.
Рішення мотивоване тим, що у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завданих збитків в порядку регресу в розмірі 101300,00 грн, з яких 100000 грн – сума стахового відшкодування в порядку регресу та 1300 грн – сума витрат на аваркома (експерта).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 11 березня 2021 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Ковтун А. В., вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та за невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив суд скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Звіт № 1992 від 07.11.2018 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не містить у собі інформацію щодо предмета доказування. 
Вказує, що у даному звіті невірно зазначена дата скоєння ДТП, а саме 10.10.2018, тоді як ДТП за його участі сталося 13.10.2018. 
Вважає, що матеріали даної цивільної справи не містять належних та допустимих доказів завдання відповідачем шкоди в результаті ДТП, яка відбулася 13.10.2018, у розмірі 186028,19 грн, позивач також не довів розмір витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування за страховий випадок, який відбувся 13.10.2018, а не 10.10.2018.

06 квітня 2021 року від МТСБУ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 січня 2021 року без змін.
Вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що дійсно ДТП сталася 13.10.2018, а не 10.10.2018, проте відповідач не спростував того факту, що 13.10.2018 в м. Звенигородка Черкаської області по вул. Богдана Хмельницького з вини ОСОБА_1 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, скоєна ДТП за участі транспортного засобу VOIKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вина якого встановлена постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.07.2019, а також те, що на час ДТП у відповідача не було чинного договору обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно з довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3018286742419642, 13.10.2018 в м. Звенигородка Черкаської області по вул. Богдана Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої стали: транспортний засіб MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , яким керував ОСОБА_1 , та транспортний засіб VOLKWAGEN державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 . На дату скоєння цієї пригоди ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Був у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4).
Відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.07.2019, 13.10.2018 о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_1 , керуючи та рухаючись в м. Звенигородка Черкаської області по вулиці Богдана Хмельницького автомобілем MAZDA державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вулиці Богдана Хмельницького та вулиці Богдана Хмельницького напроти будинку №21, грубо порушуючи вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху України, здійснив обгін на перехресті, а також при виконанні обгону не переконався в безпечному маневрі в наслідок чого автомобіль зіткнувся з автомобілем VOLKWAGEN державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку по вулиці Богдана Хмельницького та на перехресті вулиць виконував маневр автомобілем поворот ліворуч. Від зіткнення автомобілі були механічно пошкоджені, а ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівого плечового суглобу. Вказаною постановою було визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 5-7).
Відповідно до полісу №АМ/7408087 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахований в АТ «СГ «ТАС», страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн (а.с. 22).
Із Звіту про оцінку №1992 від 07.11.2018 автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ VW GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 186028,19 грн (а.с. 10-21).
Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено експертом 05.11.2018. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Згідно з актом виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ №3.1-05/53659 від 25.10.18 по справі МТСБУ №53659, на замовлення МТСБУ – АТ «СГ «ТАС» виконав роботи згідно договору на суму 1300 грн (а.с. 28).
Потерпілий, через свого представника, з метою отримання відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою від 09.08.2019 (а.с. 8).
Згідно наказу МТСБУ від 11.09.2019 №9219, відповідно до ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги довідку №1 від 03.09.2019 про розмір відшкодування шкоди та документи подані по справі МТСБУ, вирішено сплатити ОСОБА_3 100000 грн за шкоду заподіяну в результаті ДТП (а.с. 25).
МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування представнику потерпілої особи ( ОСОБА_2 ) на суму 100000,00 грн, а також виплатило за послуги аваркома (експерта)  1300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 27 лютого 2019 року, рахунком на оплату №251 від 29.01.2019 року, актом виконаних робіт та платіжним дорученням №1152660 від 12 вересня 2019 року (а.с. 9, 28, 29). 
12 вересня 2019 року МТСБУ звернулося до ОСОБА_1 із вимогою добровільно компенсувати витрати МТСБУ у розмірі 101300 грн, у зв`язку з тим, що він є особою, відповідальною за шкоду завдану потерпілому (а.с. 24).

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Ковтуна А. В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 49 ЦПК України).
У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, вставленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. ст. 11, 599, 1166 ЦК України).
Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).
Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Разом з тим, вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно зі ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з пп. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, зокрема якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.
Для деліктних відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, проте усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову.
Аналогічні правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) (пункт 81 зазначеної постанови): «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП, яка сталася 13.10.2018 року, застрахована не була.
Вказана обставина відповідачем та його представником не заперечувалось під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і суді апеляційної інстанції.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП встановлена постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року, де зокрема зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 14.6 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортного засобу та нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Отже вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена. 
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у ДТП, яка сталася 13.10.2018 року, ОСОБА_1 не надав.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто в ДТП, яка мала місце 13.10.2018 року встановлена належним та допустимим доказом.
Відповідно до Звіту про оцінку №1992 від 07.11.2018 автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (Сертифікат №52/15 виданий Фондом державного майна України 23.10.2015) на підставі договору із АТ СГ «ТАС» (приватне) від 31.10.2018, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ VW GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 186028,19 грн. 
Вказаний Звіт є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідачем розмір заподіяної шкоди не оспорюється.
Шкода була відшкодована МТСБУ у загальному розмірі 100000 грн, що підтверджується наказом МТСБУ від 11.09.2019 № 9219 та платіжним дорученням №1152660 від 12 вересня 2019 року.
Позивачем також було сплачено вартість послуг з оцінки 1300 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 27 лютого 2019 року, рахунком на оплату №251 від 29.01.2019 року, актом виконаних робіт.
Оплата зазначених послуг зумовлена встановленням розміру матеріального збитку, підтверджена відповідним платіжним дорученням, актом виконаних робіт та здійснена на підставі доручення МТСБУ про проведення оцінки розміру матеріального збитку, завданого потерпілій особі, АТ «СГ «ТАС» в рамках договору №2016/5, укладеному між цими сторонами 23.02.2016.
Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь МТСБУ грошових коштів у розмірі понесених витрат на виплату страхового відшкодування в сумі 101300 грн, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги стосовно не доведення позивачем того, що його витрати пов`язані із виплатою страхового відшкодування за страховий випадок який відбувся 13.10.2018, а не 10.10.2018, як зазначено у Звіті про оцінку, не заслуговують на увагу враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що дійсно ДТП за участю автомобіля відповідача та автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 відбулася саме 13.10.2018. 
Зокрема, із Довідки №3018286742419642 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що вказане ДТП відбулося 13.10.2018 в результаті якого постраждала ліва частина автомобіля, що відповідає характеру пошкоджень вказаних у Звіті про оцінку № 1992.
Також із заяви ОСОБА_3 адресованої МТСБУ та постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року вбачається, що ДТП за участі автомобіля ОСОБА_1 сталася саме 13.10.2018.
Даних про ДТП 10.10.108 за участю автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 із відповідними пошкодженнями матеріали справи не містять та не доведені ОСОБА_1 , що вказує на описку у відповідному Звіті про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN GOLF реєстраційний номер НОМЕР_2 .
З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань не доведеність пред`явлених позовних вимог.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна Андрія Володимировича - залишити без задоволення.
Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Текст постанови складено 16 квітня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов