П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4987/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
24 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Курка О. П.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького  окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Позивач своїм правом, передбаченим ст. 300, 304 КАС країни не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 квітня 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після досягнення пенсійного віку (60 років) позивач 05 червня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Звернення до пенсійного органу відбулось протягом 3 місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку.
На підтвердження стажу роботи та страхового стажу позивач надав наступні документи:
- копію паспорта громадянина України;
- копію трудової книжки НОМЕР_1 від 03 червня 1992 року;
- копію військового квитка;
- копії довідок №10 та №11 від 26.02.2020 року Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини;
- копії довідок Красилівського районного трудового архіву №03-01/161 від 04.03.2020 р., №03-01/315 та №03-01/315/1 від 11.06.2020 р.;
- копії довідок КП "Об`єднаний трудовий архів сіл, селищ Хмельницького району" №165 та №166 від 13.03.2020 року.
Рішенням  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №220950001635 від 12 червня 2020 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу роботи.
Так, відповідач зазначив, що до страхового стажу позивача, який дає право на пенсію за віком, не врахований період його роботи протягом 1985 - 1987 років у колгоспі ім. Свердлова (КСП "Мрія), оскільки дата та місяць його народження на першій сторінці трудової книжки серії   НОМЕР_1 від 03 червня 1992 року не зазначені, рік народження містить виправлення, а дата заповнення трудової книжки не співпадає з датою прийняття на роботу вперше.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV, Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.
Відповідно до ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як встановлено з матеріалів справи, а саме згідно запису № 1 у трудовій книжці позивача останній протягом 1985 - 1987 років працював у колгоспі ім. Свердлова (КСП "Мрія)  на посаді  шофера (протокол №12 від 20.10.1985 року).
Колегія суддів завертає увагу, що вказаний запис трудової книжки не містить виправлень, підчищень або описок, отже належним чином підтверджує трудовий стаж позивача, набутий ним у цей період.
Також,  колегія суддів звертає увагу на аркуші 18 та 19 трудової книжки колгоспника (а.с. 14), містяться записи, внесені протягом 1985-1987 років про трудову участь позивача в роботі колгоспу в межах визначеного трудового мінімуму. 
У вказаних записах міститься інформація про нараховані ОСОБА_1 грошових коштів, за відпрацьований час, а також відмітки про те, що відомості вносились на підставі книг обліку заробітної плати.
Більше того, колегія суддів звертає увагу, що відомості щодо роботи позивача у колгоспі ім. Свердлова (КСП "Мрія) з 1988 році підтверджуються також архівними довідками, які є у справі.
Слід зазначити, що трудова книжка позивача не містить будь - яких інших записів про прийняття його на роботу протягом 1986 або 1987 років, тобто з часу прийняття його на роботу у 1985 році у колгосп ім. Свердлова (КСП "Мрія) він працював до 2003 року безперервно, чого відповідач теж не спростував.
Колегія суддів критично ставиться до доводів щодо неможливості зарахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача через відсутність на першій сторінці трудової книжки у графі "Дата народження" дати та місяця народження, а також виправлення у зазначенні року народження позивача.
У даному випадку відповідальність за помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток, не може бути перекладена з роботодавця на працівника та призводити до позбавлення останнього права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що інші періоди роботи позивача та записи, зазначені у трудовій книжці, відповідачем до страхового стажу зараховані, відтак сумнівів не викликають.
Частиною 3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак встановлено, що відповідач не звертався до будь - яких органів, організацій та установ з метою підтвердження або спростування спірного періоду роботи позивача.
Враховуючи вищенаведені обставини та надані позивачем докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що робота ОСОБА_1 у період 1985 -1987 років у колгоспі ім. Свердлова (КСП "Мрія) підтверджена наявним первинним документом - відомостями трудової книжки, тому зазначений стаж роботи слід врахувати позивачу для призначення пенсії.
Враховуючи, що станом на 05.06.2020 року (дата первинного звернення для призначення пенсії) у позивача виникло право на призначення пенсії, оскільки він мав необхідний та достатній страховий стаж, який був підтверджений, у першу чергу, відомостями трудової книжки, а також і іншими документами та позивач звернувся з заявою про призначення пенсії у встановлений законом 3-місячний строк з дати досягнення ним пенсійного віку,  тому колегія суддів приходить до висновку, що пенсія за віком повинна була бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування необґрунтованого рішення, зобов`язання зарахувати трудовий стаж до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, та зобов`язання вирішити питання призначення пенсії (призначити пенсію) за віком з дня, що настає за днем досягнення позивачем пенсійного віку, провівши відповідну виплату пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивач довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Судова колегія зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Сторчак В. Ю.