Єдиний унікальний номер 243/126/21 
Номер провадження 22-ц/804/1483/21        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

09 червня 2021 року
          
м. Бахмут 

справа  № 243/126/21
провадження  № 22-ц/804/1483/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого  Хейло Я.В.,
суддів   Кішкіної І.В., Мірути О.А.

при секретарі Цимбал Д.А.

учасники справи:

позивач   ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів (суддя Фалін І.Ю.), ухваленого в приміщенні суду в місті Слов`янськ Донецької області,  –

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що 04.06.1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу  мають неповнолітню дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю.

08.07.2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області був виданий судовий наказ у справі № 243/5323/20 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2020 року і до моменту досягнення донькою повноліття.

Але, після ухвалення рішення про стягнення аліментів  погіршився стан здоров`я його матері – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом першої «А» групи та потребує постійного стороннього догляду. Оскільки позивач є єдиною дитиною ОСОБА_4 та інших родичів вона не має, він змушений повністю нести витрати по утриманню хворої матері, що суттєво змінило його сімейний та матеріальний стан позивача. 

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу виданого 08 липня 2020 року до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням  Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                   
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту встановлення обставин справи. 

Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що його мати - ОСОБА_5 є особою похилого віку, інвалідом першої «А» групи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджено медичними документами.

Посилається на статті 181, 182, 183, 191, 192 СК України, пункти 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги повністю підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити, рішення суду залишити без зміни.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 390 від 15 травня 2007 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої зазначено ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 . (а.с. 17)
Судовим наказом Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2020 року у справі № 243/5323/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2020 року і до моменту досягнення повноліття донькою, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 8)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що  позивач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, не має інших неповнолітніх дітей, яких він зобов`язаний утримувати, за своїм віком і станом здоров`я має забезпечувати себе та зобов`язаний забезпечувати свою дитину на належному рівні та передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с. 17)

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада  1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини  батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно матеріалів справи, судовим наказом Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2020 року у справі № 243/5323/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2020 року і до моменту досягнення повноліття донькою, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 8)

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позову зазначає, що його сімейне та матеріальне становище змінилося, оскільки він доглядає за своєю матер`ю  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є інвалідом першої «А» групи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджено  висновком ЛКК №2/1 від 04.01.2021 року. (а.с. 9) Також зазначає, що змушений самостійно нести витрати по догляду за матір`ю, забезпечувати їй належне лікування, харчування.

Проте, позивачем  не надано жодних доказів на підтвердження того, що мати дійсно перебуває на його утриманні та потребує матеріальної допомоги.

Сплата позивачем  комунальних платежів, за адресою де проживає мати, сама по собі не може бути підставою для висновку про погіршення матеріального стану позивача та зменшення розміру аліментів, стягнутих за рушенням суду. 

Враховуючи, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також недоведеність позивачем суттєвої зміни матеріального становища після стягнення аліментів за рішенням суду , апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів.

Докази погіршення матеріального стану позивача ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку залишення оскаржуваного рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                                                                                    Я.В. Хейло    

Судді:                                                                                                                І.В. Кішкіна

                                                                                                                            О.А. Мірута