ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 травня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2525/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,
при секретарі судового засідання Земляк А.В.,
за участю представників:
від  ОСОБА_1  - участі не брали,
від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" - участі не брали,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ"
на рішення Господарського суду Одеської області від 20.01.2021, прийняте суддею Лічманом Л.В., м. Одеса, повний текст складено 20.01.2021,
у справі №916/2525/20
за позовом: ОСОБА_1 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ"
про зобов`язання надати інформацію та документи

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ", в якому просив зобов`язати відповідача надати позивачу інформацію у письмовому вигляді щодо матеріальних активів (майна, будівель, споруд, обладнання, транспортних засобів, інвентаря, сировини, продукції, товарів, грошових коштів, будь-яких інших матеріальних цінностей), які знаходяться у володінні та/або користуванні, та/або розпорядженні Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" станом на 01.07.2020, а також зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" надати ОСОБА_1 належним чином завірені копії документів, а саме: річних фінансових звітів товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; звітів про фінансово-господарську діяльність товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів звітності, що подаються відповідним державним органам за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів бухгалтерського обліку за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; банківських виписок по всім рахункам за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; протоколів загальних зборів учасників товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; наказів та/або розпоряджень директора товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; чинного статуту товариства та документів, які підтверджують права товариства на майно (нерухоме та/або рухоме) у період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий орган Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" за період з лютого 2018 року по липень 2020 року не звітував перед позивачем, який є учасником товариства відповідача з часткою в розмірі 50% статутного капіталу, про фінансово-майновий стан вказаного товариства, а також проігнорував письмову вимогу позивача про надання інформації та документів, чим порушив корпоративні права ОСОБА_1 та право останнього на інформацію.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 28.09.2020 відкрито провадження у справі №916/2525/20.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.01.2021 у справі №916/2525/20 (суддя Лічман Л.В.) позов задоволено; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" надати ОСОБА_1 інформацію у письмовому вигляді щодо матеріальних активів (майна, будівель, споруд, обладнання, транспортних засобів, інвентаря, сировини, продукції, товарів, грошових коштів, будь-яких інших матеріальних цінностей), які знаходяться у володінні та/або користуванні, та/або розпорядженні Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" станом на 01.07.2020; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" надати ОСОБА_1 належним чином завірені копії документів, а саме: річних фінансових звітів товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; звітів про фінансово-господарську діяльність товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів звітності, що подаються відповідним державним органам за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів бухгалтерського обліку за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; банківських виписок по всім рахункам за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; протоколів загальних зборів учасників товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; наказів та/або розпоряджень директора товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; чинного статуту товариства та документів, які підтверджують права товариства на майно (нерухоме та/або рухоме) у період, починаючи з 22.02.2018       по 01.07.2020; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі   4204 грн.
Судове рішення мотивоване тим, що безпідставне невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" передбаченого приписами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" обов`язку щодо надання на вимогу позивача інформації та запитуваних ним документів зумовило порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , який є учасником даного товариства.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2021 у справі №916/2525/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 було відкрито провадження у справі №916/3527/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ", у зв`язку з чим товариство відповідача не має можливості виконати передбачений законом обов`язок щодо надання на вимогу позивача інформації та запитуваних ним документів, оскільки вся зазначена інформація та відповідні документи знаходяться у володінні арбітражного керуючого, між тим місцевий господарський суд вказаних обставин не врахував, у зв`язку з чим задовольнив позов до неналежного відповідача. Крім того, апелянт зауважує на тому, що позивач протягом тривалого часу не вносив свій вклад до статутного капіталу відповідача та не брав участі в управлінні товариством, зокрема, ігнорував скликання загальних зборів, що, враховуючи розмір належної ОСОБА_1 частки (50%), призводило до нелегітимності цих зборів та стагнації господарської діяльності товариства, натомість, беручи до уваги той факт, що позивач мав змогу ознайомитися зі всією витребуваною ним інформацією та всіма документами у разі відповідального ставлення до своїх обов`язків учасника товариства, у тому числі під час відвідування загальних зборів, останній фактично самостійно позбавив себе права на отримання інформації про фінансово-майновий стан Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ", у той час як подання позову у даній справі свідчить лише про зловживання позивачем своїх прав учасника даної юридичної особи.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 01.04.2021 (вх.№822/21/Д3 від 06.04.2021) ОСОБА_1 зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін. Зокрема, позивач посилається на те, що принаймні на час направлення ним вимоги про надання інформації та документів, як і на час звернення ним до Господарського суду Одеської області з позовом у даній справі вся бухгалтерська та інша документація, в якій містяться відомості щодо фінансово-майнового стану Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" перебувала у директора цього товариства, адже провадження у справі про банкрутство відповідача було відкрито вже після вчинення позивачем вищенаведених дій. Водночас позивач зауважує на тому, що доводи апеляційної скарги про безвідповідальне ставлення ОСОБА_1 до своїх обов`язків учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" не відповідає дійсності та не підтверджується жодними доказами.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В. від 18.03.2021 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 06.04.2021 розгляд справи №916/2525/20 призначено на 12.05.2021 о 9:30.
У судовому засіданні 12.05.2021 представники сторін участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.203, 218, 219).
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи наведені вище положення процесуального закону, документи, додані до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ", а саме: копії платіжного доручення №@2PL649626 від 15.06.2020 на суму 150000 грн, адресованого ОСОБА_1 повідомлення про скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" б/н від 10.06.2020 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №6503105797242, до уваги колегією суддів не беруться, оскільки в силу частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, адже апеляційний перегляд повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного рішення і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що апелянтом взагалі не порушується питання щодо можливості приєднання до матеріалів справи доказів, поданих ним разом зі своєю апеляційною скаргою, та врахування їх при апеляційному розгляді справи №916/2525/20.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2017 проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ", про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №15561020000063930.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.10.2020 учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" є ОСОБА_2 (розмір внеску до статутного фонду - 150000 грн), який також займає посаду директора даного товариства, та ОСОБА_1 (розмір внеску до статутного фонду - 150000 грн). Вищенаведені особи увійшли до складу учасників товариства на підставі рішення загальних зборів, оформленого протоколом №1508/ВС від 15.08.2018.
07.07.2020 засобами поштового зв`язку, а саме: листом з описом вкладення, позивач надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань (65031, м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, буд. 23), вимогу про надання інформації та документів б/н від 03.07.2020, в якій, посилаючись на необхідність реалізації ОСОБА_1 своїх корпоративних прав, зокрема, права на участь в управлінні товариством, вимагав в десятиденний строк з моменту надходження цієї вимоги шляхом надіслання поштового відправлення листом з описом вкладення на ім`я та адресу позивача надати:
-інформацію щодо матеріальних активів (майна, будівель, споруд, обладнання, транспортних засобів, інвентаря, сировини, продукції, товарів, грошових коштів, будь-яких інших матеріальних цінностей), які знаходяться у володінні та/або користуванні, та/або розпорядженні Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" станом на 01.07.2020 (при цьому позивачем зроблено застереження про те, що вказана інформація повинна бути надана у письмовій формі та включати у себе повний перелік матеріальних активів товариства, опис їх кількісних, якісних, вартісних характеристик, технічного стану та адресу місцезнаходження/зберігання);
-належним чином завірені копії документів (як матеріальних носіїв інформації), а саме: річних фінансових звітів товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; звітів про фінансово-господарську діяльність товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів звітності, що подаються відповідним державним органам, за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів бухгалтерського обліку за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; банківських виписок по всім рахункам за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; протоколів загальних зборів учасників товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; наказів та/або розпоряджень директора товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; чинного статуту товариства; документів, які підтверджують права товариства на майно (нерухоме та/або рухоме) у період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020.
Докази виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" вищенаведеної вимоги ОСОБА_1 про надання інформації та документів б/н від 03.07.2020 у матеріалах справи відсутні.
Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 інформацію у письмовому вигляді щодо матеріальних активів (майна, будівель, споруд, обладнання, транспортних засобів, інвентаря, сировини, продукції, товарів, грошових коштів, будь-яких інших матеріальних цінностей), які знаходяться у володінні та/або користуванні, та/або розпорядженні Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" станом на 01.07.2020, а також про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" надати позивачу належним чином завірені копії документів, а саме: річних фінансових звітів товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; звітів про фінансово-господарську діяльність товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів звітності, що подаються відповідним державним органам за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; документів бухгалтерського обліку за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; банківських виписок по всім рахункам за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; протоколів загальних зборів учасників товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; наказів та/або розпоряджень директора товариства за період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020; чинного статуту товариства та документів, які підтверджують права товариства на майно (нерухоме та/або рухоме) у період, починаючи з 22.02.2018 по 01.07.2020.
Задовольняючи позов, місцевий господарський суд послався на те, що безпідставне невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" передбаченого приписами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" обов`язку щодо надання на вимогу позивача інформації та запитуваних ним документів зумовило порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , який є учасником даного товариства.
Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.
За умовами пункту 2 частини першої статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають, зокрема, право отримувати інформацію про господарську діяльність товариства.
Частиною першою статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що товариство зобов`язано зберігати такі документи: 1) протокол зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); 2) статут товариства та зміни до статуту; 3) протоколи загальних зборів учасників;               4) документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них;     5) положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття);             6) протоколи засідань наглядової ради товариства та колегіального виконавчого органу товариства, накази і розпорядження виконавчого органу товариства; 7) аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; 8) річну фінансову звітність;  9) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 10) документи, пов`язані з випуском емісійних цінних паперів; 11) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу товариства; 12) документи, що підтверджують права товариства на майно; 13) документи бухгалтерського обліку.
В силу частини четвертої статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство забезпечує кожному учаснику (його представнику) доступ до документів, визначених частиною першою цієї статті.
Протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства виконавчий орган товариства зобов`язаний надати такому учаснику копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За підготовку копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати розмір витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов`язаних з пересиланням документів поштою (частина п`ята статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
Отже, передумовою для надання запитуваних документів, визначених частиною першою статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", є дія учасника товариства у вигляді надання письмової вимоги про надання таких документів.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 24.12.2020 у справі №911/73/20.
Для задоволення позову про зобов`язання товариства надати учаснику документи, які товариство зобов`язане йому надати, суд має встановити наявність відмови товариства у наданні документів та врахувати здійснення або не здійснення самим учасником товариства конкретних дій для отримання запитуваних документів.
При цьому обов`язок товариства (виконавчого органу) протягом 10 днів з дня надходження письмової вимоги учасника товариства надати такому учаснику копії відповідних документів не ставиться в залежність від згоди чи незгоди учасника отримати такі документи у запропонований товариством спосіб, у зв`язку з чим відсутність визначеного способу надання інформації не може бути достатньою підставою для відмови товариства надати його учаснику інформацію про свою діяльність у спосіб, в який просить учасник.
Частина п`ята статті 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачає один із способів надання учаснику документів - пересиланням їх поштою.
Зазначений висновок Верховного Суду викладено в постановах від 03.12.2020 у справі №910/13808/19 та від 26.06.2018 у справі №904/3679/17.
Як зазначалося вище, 07.07.2020 засобами поштового зв`язку, а саме: листом з описом вкладення, позивач надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань (65031, м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, буд. 23), вимогу про надання інформації та документів б/н від 03.07.2020, в якій, посилаючись на необхідність реалізації ОСОБА_1 своїх корпоративних прав, зокрема, права на участь в управлінні товариством, вимагав в десятиденний строк з моменту надходження цієї вимоги шляхом надіслання поштового відправлення листом з описом вкладення на ім`я та адресу позивача надати інформацію щодо матеріальних активів, які знаходяться у володінні та/або користуванні, та/або розпорядженні Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" станом на 01.07.2020, та належним чином завірені копії документів, перелік яких зазначено у даній вимозі.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем до місцевого господарського суду не подано жодного доказу на підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" вимоги позивача б/н від 03.07.2020 шляхом надання останньому запитуваних ним інформації та документів.
Крім того, факт ненадання ОСОБА_1 інформації та документів, запитуваних вимогою б/н від 03.07.2020, фактично підтверджується самим Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" в його апеляційній скарзі.
Одержання учасником господарського товариства інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, є необхідним для реалізації таким учасником своїх корпоративних прав, зокрема, правомочностей на участь в управлінні господарською організацію.
Таким чином, внаслідок невиконання господарським товариством свого обов`язку з надання учаснику господарського товариства на його вимогу інформації про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом та законом, можуть бути визнані порушеними як право учасника товариства на інформацію, так і його корпоративні права.
Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 21.01.2020 у справі №906/157/19.
В постанові від 25.11.2020 у справі №910/8802/19 Верховний Суд зауважив на тому, що способом захисту права учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства є спонукання в судовому порядку до виконання товариством дій - надання певної інформації.
За таких обставин, з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" не виконало свій обов`язок з надання інформації та документів на вимогу позивача б/н від 03.07.2020, та враховуючи, що надання запитуваних ОСОБА_1 документів є обов`язком товариства відповідача в силу приписів статей 5, 43 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", та, відповідно, ненадання відповідачем запитуваної учасником товариства інформації (ненадання копій відповідних документів) порушує права та законні інтереси учасника товариства - позивача, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
Посилання скаржника на недобросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх прав та обов`язків учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказані твердження відповідача не спростовують того факту, що позивач є учасником товариства, у зв`язку з чим останній має безумовне право на отримання визначеної законом інформації щодо діяльності товариства.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.12.2020 у справі №911/73/20.
Доводи скаржника про те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2020 було відкрито провадження у справі №916/3527/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ", у зв`язку з чим товариство відповідача не має можливості виконати передбачений законом обов`язок щодо надання на вимогу позивача інформації та запитуваних ним документів, оскільки вся зазначена інформація та відповідні документи знаходяться у володінні арбітражного керуючого, судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки, по-перше, провадження у справі про банкрутство відповідача було відкрито вже після направлення позивачем вимоги про надання інформації та документів б/н від 03.07.2020 та після звернення останнього до суду з позовом у даній справі, який подано до належного відповідача - товариства, учасником якого є ОСОБА_1 ; по-друге, вказані твердження апелянта фактично стосуються питання виконання судового рішення у цій справі, а не його незаконності чи необґрунтованості.
За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 20.01.2021 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 20.01.2021 у справі №916/2525/20 - без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРУКТУС ІМПОРТ".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2021.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                           Л.В. Поліщук