УХВАЛА 
 
18 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 415/5861/18
провадження № 61-2616св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., 
Стрільчука В. А.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради Луганської області,
 
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, постановлену колегією у складі суддів: Назарової М. В., Лозко Ю. П., Стаханової Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради Луганської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позов обґрунтовувала тим, що вона є матір`ю відповідача, який перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, після чого дитина залишилася проживати з позивачем у квартирі АДРЕСА_1 .
Вказувала, що ОСОБА_2 батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_6 не виконує без поважних причин, тому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину 
ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 березня 
2019 року, ухваленим у складі судді Фастовця В. М., позов задоволено.
Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), визначеного законодавством, починаючи з 30 липня 2018 року і до повноліття дитини.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21 січня 2020 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову, визнано нечинним рішення Лисичанського районного суду Луганської області від 12 березня 2019 року та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
6 лютого 2020 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції того, що він є дідом ОСОБА_6 і рішенням Лисичанської міської ради № 292 
від 18 червня 2019 року його призначено опікуном ОСОБА_6 . 
Вказував, що апеляційний суд постановив ухвалу про закриття провадження у справі за відсутності представника малолітньої особи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
ОСОБА_3 як особа, яка не брала участі у справі, вважає, що ухвалою про закриття провадження у справі апеляційний суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки.
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 січня 2020 року та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року             № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». 
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.
Процесуальний закон визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на касаційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права касаційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.
Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням змісту судового рішення.
Необхідно враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є особа, яка подала касаційну скаргу, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права.
У пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між особами, які подали касаційну скаргу, і сторонами спору не може братися до уваги.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Тлумачення наведеної норми процесуального права свідчить про те, що суд касаційної інстанції в межах відкритого касаційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судами попередніх інстанцій питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої та апеляційної інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої та апеляційної інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, касаційне провадження підлягає закриттю.
Ураховуючи те, що ухвалою Луганського апеляційного суду від 21 січня 
2020 року про закриття провадження у справі з підстав відмови ОСОБА_1 від пред`явленого до ОСОБА_2 позову не вирішувалося питання про права та обов`язки ОСОБА_3 , касаційне провадження за його касаційною скаргою підлягає закриттю.
До подібних правових висновків про закриття касаційного провадження, якщо права особи, яка не була залучена до участі у справі й яка оскаржує судові рішення, не вирішені, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 7 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).
Перевіривши право ОСОБА_3 оскаржити у касаційному порядку судове рішення апеляційного суду, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, оскільки відсутні підстави вважати, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
Керуючись статтею 396 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час подання касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_3 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 21 січня 2020 рокуу справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:  	С. О. Карпенко В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук