УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №275/938/20 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів Галацевич О.М., Миніч Т.І.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 275/938/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 березня 2021року, ухваленого під головуванням судді Миколайчука П.В. у смт Брусилів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 08.11.2010 у розмірі 31 327, 90 грн станом на 28.07.2020.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася в банк, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 08.11.2010, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який з урахуванням подальшого збільшення становив 25 000 грн., чим підтвердила свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позивач зазначив, що ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», чим висловила свою згоду з фінансовими умовами надання зазначеного виду кредитної лінії. Банк також вказав, що вказаними Умовами та Правилами передбачено повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, пені та штрафів.
Відповідач зобов`язання належним чином не виконувала, а тому станом на 08.11.2020 заборгованість за договором становила 31 327, 90 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 23 864, 58 грн (в т.ч. 0, 00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 23 864, 58 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0, 00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками, 7 463, 32 грн – заборгованість за простроченими відсотками.
Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Крім цього суд не врахував, що ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування, якою визначена процентна ставка за користування кредитними коштами. Банк наголошує на тому, що сума, яку він просить стягнути, належним чином обґрунтована та підтверджена. Посилається на правові позиції, які, на його думку, суд мав застосувати при ухваленні судового рішення.
ОСОБА_1  направила на адресу апеляційного суду заяву,  в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначила, що усі пояснення, які нею надано під час розгляду справи в суді першої інстанції вона підтримує.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 08.11.2010 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 16).
У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і позичальник зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
В матеріалах справи також міститься копія Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 , де зазначено наступне: пільговий період встановлено 30 днів по кожній витраті, базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) 3%, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітнім; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30, - нараховується за кожен день прострочення кредиту, а пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30,00 грн в місяць, - нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при утворенні простроченої заборгованості на суму від 50,00 грн і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів 250,00 грн + 5 %від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 17).
Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 початковий кредитний ліміт встановлено у розмірі 300 грн, який 15.08.2018 збільшено до 25 000 грн, а 01.01.2020 зменшено до 22 418, 69 грн. Станом на 04.02.2020 кредитний ліміт становив 0, 00 грн (а.с. 15).
Із довідки АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що 08.11.2010 ОСОБА_1 отримала картку № НОМЕР_1 із терміном дії до червня 2013, 23.05.2013 відповідач отримала картку № НОМЕР_2 із терміном дії до травня 2017 року, 20.06.2017 видана картка № НОМЕР_3 із терміном дії до травня 2021 року, а 04.04.2018 – картка № НОМЕР_4 із терміном дії до січня 2022 року (а.с. 14).
Разом з тим, надані позивачем Умови та правила банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, а відтак, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.
Згідно розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем станом на 08.11.2020 заборгованість за договором становила 31 327, 90 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 23 864, 58 грн (в т.ч. 0, 00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 23 864, 58 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0, 00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками, 7 463, 32 грн – заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 4-13).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані позичальником кошти повернуті Банку в добровільному порядку, тіло кредиту відповідачем повністю погашене, а розрахунок заборгованості по відсотками за погодженою первісною ставкою позивачем не надано, тому суд вважав необґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та             вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема: заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими процентами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості та витягу з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору посилався на Довідку про умови кредитування від 08.11.2010, яка підписана відповідачкою та в якій її повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, у тому числі: тип кредиту, пільговий період користування коштами, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки;  реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, розміри і порядок нарахування інших платежів за кредитним договором та інше.
У вказаній Довідці зазначається, що кредит повертається щомісяця до 25 числа поточного місяця у розмірі 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн, у зв`язку з чим у разі несплати щомісячного платежу заборгованість за тілом кредиту переходила в прострочену.
Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка є складовою частиною кредитного договору, та Довідку про умови кредитування ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.
З виписки руху коштів за рахунком (а.с 50-59) вбачається, що ОСОБА_1 отримала та використовувала кредитні кошти, в подальшому неодноразово порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, кредитний ліміт збільшувався до 25000 грн . Також позичальнику видавалися кредитні картки, остання зі строком дії до травня 2022 року.
Таким чином висновки суду першої інстанції про повне погашення заборгованості по кредитному договору та відмову у задоволенні позову в повному обсязі є помилковими.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції навів розрахунок отриманих ОСОБА_1 у кредит та повернутих коштів, що стало підгрунтям для висновку суду про повне погашення заборгованості за договором. Суд апеляційної інстанції критично ставиться до наведених мотивів з огляду на наявність підписаної ОСОБА_1 довідки про умови кредитування, в якій погоджено сторонами процентну ставку, строк повернення кредитних коштів та інших нарахувань, які здійснювалися Банком у зв`язку із порушенням боржником умов кредитного договору. Банком проводилося зарахування внесених ОСОБА_1 коштів на погашення відповідних сум у визначеній законом черговості і ці умови виконувались позичальником, а тому висновок суду про погашення заборгованості за тілом кредиту є помилковим.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного й повного повернення тіла кредиту та сплати процентів, унаслідок чого виникла заборгованість, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про часткове задоволення позову - стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості по тілу кредиту у розмірі 23 864, 58 грн.
Разом з тим, щодо вирішення вимоги про стягнення сум прострочених відсотків, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у стягненні зазначених сум. Оскільки розмір процентів, обумовлених в підписаній відповідачкою Довідці від 08.11.2010 (3% в місяць) не відповідає їх розміру, зазначеному в розрахунку заборгованості за договором, укладеному між Банком та ОСОБА_1 (від 34, 8% до 36 % річних в різний час), початкова процентна ставка в подальшому була неодноразово як зменшена, так і збільшена банком в односторонньому поряду, тому перевірити правильність розрахунку заборгованості за узгодженими ставками є неможливим, а зміна Банком в односторонньому порядку розміру процентних ставок суперечить висновкам Верховного Суду, що викладені у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі №127/1673/17 (провадження № 61-541св17) та від 19 лютого 2020 року у справі № 629/737/17 (провадження №№ 61-239св17).
Колегія суддів звертає увагу, що з метою визначення суми заборгованості за простроченими відсотками за кредитом із процентної ставки визначеної договором 36% річних до матеріалів справи позивачем не долучено, а ухвалу суду про витребування цього доказу - не виконано. Самостійно суд не взмозі нарахувати розміри 3% в місяць від тіла кредиту за весь час з 08.11.2020, оскільки тіло кредиту щомісячно постійно змінювалося, а розрахунок 3% на місяць від кінцевого тіла кредиту буде невідповідним, так як в тіло кредиту банком самостійно весь час включались списані кошти на погашення відсотків у розмірах, які не погоджені з відповідачкою. 
Відтак, доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» в частині необхідності стягнення прострочених відсотків за користування кредитом не заслуговують на увагу з наведених вище мотивів.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позов задоволено на 76, 17 %, апеляційну скаргу також на 76, 17 %, а тому із ОСОБА_1 на користь Банку належить стягнути 4002, 73 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 30 березня 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 листопада 2010 року в сумі 23 864, 58 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 4002, 73 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий                         Судді