ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 червня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/1792/21 
Номер провадження 22-ц/816/807/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2021 року, у складі судді Шияновської Т.В., ухвалене у м. Суми, 

                                                 в с т а н о в и в :

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Супруна Д.В., звернулася до суду з позовом до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що з 01 серпня 2011 року по 31 липня 2018 року вона перебувала у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», 31 липня 2018 року була звільнена з роботи за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку, не виплачено 83989 грн 03 коп нарахованої заробітної плати.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 2018 року, яке набрало законної сили, стягнуто на користь ОСОБА_1 з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 83989 грн 03 коп заборгованості по заробітній платі та 18777 грн 20 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2018 по 01.11.2018 з відрахуванням належних платежів до бюджету. В рахунок виплати заборгованості по заробітній платі 27 січня 2021 року позивачу було перераховано на банківську карту 36104 грн 67 коп, а решта заборгованості отримана нею раніше. 
Вважає, що відповідно ч. 1 ст.117 КЗпП України їй повинен бути виплачений середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. При встановленому рішенням Ковпаківським районним судом м. Суми середньоденному заробітку позивача – 469 грн 43 коп, та періоду затримки виплати заробітної плати до повного розрахунку – 493 дні, просила стягнути на її користь 231428 грн 99 коп середнього заробітку за період затримки розрахунку (469,43 грн х 493 дні). 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку задоволено.
Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 231428 грн 99 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку з 01.11.2018 – 27.01.2021 включно, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.
Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави 908 грн судового збору.
В апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру визначеної до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшити суму стягнення з 231428 грн 99 коп до 25000 грн (з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору). 
Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача – 83989,03 грн, яка на дату звернення до суду повністю сплачена, розмір визначеного судом до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні – 231428 грн 99 коп, є втричі більше заборгованості, тому  суд першої інстанції при розгляді справи повинен був застосувати принцип справедливості та співмірності і зменшити розмір відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку, про що зробив висновок Верховний Суд у постанові Великої Палати від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Супрун Д.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що затримка виплати позивачці заборгованості становила аж 493 дні і утворилася через навмисні дії роботодавця. Не погоджуючись з посиланнями в апеляційній скарзі на необхідність застосування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц, щодо застосування принципу розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, доводить, що це є правом суду, яке він може використовувати не в кожному випадку, а за конкретних умов. Вказує, що такий висновок Верховного Суду не ґрунтується на нормах закону, суду також слід враховувати, що працівник є слабшою стороною, ніж роботодавець у трудових правовідносинах, а не виплата заробітної плати триваючим правопорушенням, за яке ст. 117 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця, шляхом виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача  – ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника позивача – адвоката Супруна Д.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу 83989,03 грн заборгованості із заробітної плати, що є підставою для стягнення на її користь у порядку ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні – 493 робочих дні, у розмірі 231428 грн 99 коп.
Висновки суду про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідач не оскаржує. 
Однак, у своїй апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»  вважає, що судом не правильно визначено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 7-8). 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 2018 стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 83989 грн 03 коп та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2018 по 01.11.2018 у сумі 18777 грн 20 коп з відрахуванням належних платежів до бюджету (а.с. 9).
Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, було встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 469 грн 43 коп.
На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області перебувало виконавче провадження ВП № 58688515 по виконанню виконавчого листа № 592/11031/18, виданого 19 березня 2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми (а.с. 11).  
Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «ПУМБ» вбачається, що фактичний розрахунок з нею проведено 27 січня 2021, шляхом перерахування боргу з АТ «Сумське НВО» на користь стягувача 36104 грн 67 коп (а.с. 12).
Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.
Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Крім того, у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи – по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в день звільнення позивачу АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість, та, відповідно, вона має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 2018, яке набрало законної сили, встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, становить 469 грн 43 коп (а.с. 9).
Період затримки розрахунку при звільненні позивачу станом на 16 березня 2021 року (з 02 листопада 2018 року – наступний день після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості та середнього заробітку по 27 січня 2021 року – день фактичного розрахунку) становить 493 робочих дні, а сума середнього заробітку складає 231428 грн 99 коп.
Однак, виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача – 83989 грн 03 коп, за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно з ст. 117 КЗпП України, виплату цієї суми частинами, що вказує про намагання відповідача в силу фінансових можливостей підприємства погасити борг перед стягувачем, колегія суддів вважає за необхідне врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц та визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у меншому розмірі, ніж просив позивач та стягнув суд першої інстанції. 
Так, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, але при визначенні середнього заробітку за час затримки такого розрахунку значно завищив його розмір.
Встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.
Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.
Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.
Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 84000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 листопада 2018 року по 27 січня 2021 року, а не 231428 грн 99 коп, як визначив суд першої інстанції.
При частковому задоволенні апеляційної скарги на 40,7% (84000 грн (сума задоволених вимог) х 100% / 206428,99 грн (231428 грн 99 коп – 25000 грн) – сума оскарження)), відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем за апеляційний перегляд справи підлягає частковій компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у сумі 1412,70 (3471 грн (сума сплаченого судового збору) х 40,7% / 100%). 
Керуючись  ст. ст. 367 - 369,  п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                  п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 березня 2021 року змінити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 84000 грн (вісімдесят чотири тисячі) гривень.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Судовий збір за апеляційний перегляд справи у сумі 1412 грн 70 коп компенсувати Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                                         О.Ю. Кононенко

Судді:                                                                                                       В.І. Криворотенко

                                                                                                                  С.С. Ткачук