ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 р.	Справа № 440/5191/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву Фермерського господарства "Криниця-1" про ухвалення додаткового рішення по справі  за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р. (ухвалене  суддею Чеснокової А.О., повний текст якого складено 17.12.2020 р.)  по справі № 440/5191/20 за позовом         Фермерського господарства " Криниця-1"   до         Державної податкової служби України ,         Головного управління ДПС у Полтавській області                  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Криниця 1» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просило: скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Полтавській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1802042/39418934 від 05.08.2020 р., зобов`язати  Державної податкової служби України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 1 від 28.07.2020 р. датою її фактичного надходження, якою є 28.07.2020 р.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р. позов задоволено частково.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 р. апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р. по справі № 440/5191/20 залишено без змін.
Фермерське господарство «Криниця 1» звернулося до Другого апеляційного адміністративного суду  з заявою про відшкодування судових витрат на професійну допомогу, в якій просило стягнути  витрати на правничу допомогу  в розмірі 4250 грн. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув питання про розподіл судових витрат по справі без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши заяву про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, вважає, що її необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
 Відповідно до  ч. 6  ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.  7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).  
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до  п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження витрат з оплати професійної правової допомоги подано наступні документи: договір  № 01-03/02/21 від 03.02.2021 р.  про надання правничої допомоги, укладеного між Фермерським Господарством «Криниця-1» та Адвокатським  бюро «ОЛЕНИ ПАНЧЕНКО» ;  акт приймання-передачі № 1 від 05.03.2021 р., згідно якого   адвокатським бюро  попередньо опрацьовано матеріали  апеляційної скарги, надані клієнтом, підготовлено  правову позицію по справі - витрачено 1 година, підготовлено  та надіслано заяву про участь у справі про участь у режимі відеоконференції, клопотання про приєднання документів –  витрачено 2 години, підготовлено відзив на апеляційну скаргу, обговорено апеляційну скаргу – 7 годин, здійснено пошук  та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, пошук та вивчення судової практики  – витрачено  1 годину; детальний опис  робіт  на виконання договору № 01-03/02/21 від 03.02.2021 р.;  рахунок  № 13/21 від 25.02.2021 р.  на суму 4250 грн.; платіжне доручення  № 97 від 25.02.2021 р. на суму 4250 грн.; виписка по рахунку; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб громадських формувань; витяг з Реєстру адвокатів України; копія посвідчення від 07.12.2017 р. 
Таким чином, оскільки позивачем надано необхідні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для ухвалення додаткової постанови та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати на правничу допомогу в розмірі 4250 грн.
Керуючись ст. ст. 134, 139, 252, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.
.
ПОСТАНОВИВ:

          Заяву Фермерського господарства "Криниця-1" про ухвалення додаткового рішення по справі № 440/5191/20 задовольнити.
          Стягнути на користь Фермерського господарства "Криниця-1" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати на правничу допомогу в розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили   з дати її прийняття та може бути оскаржена   протягом тридцяти днів з дня   складення повного судового рішення шляхом подачі   касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  05.04.2021 року