Справа № 756/6634/21                                                                                                           Головуючий в суді І інстанції Шевчук А.В.
Провадження № 33/824/2840/2021                                                                                         Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 року                                                                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Суд першої інстанції виходив з того, що 17 квітня 2021 року о 01 год. 10 хв. по вул. Бережанська, 21 у м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DEAWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», що підтверджується висновком № 002016, чим порушив п. 2.9 а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, а розгляд справи проведений без об`єктивного дослідження всіх обставин, які мають істотне значення, оскільки судом не враховано, що суд не забезпечив належний розгляд справи, оскільки не надав можливості йому взяти участь у судовому засіданні та не відклав розгляд справи за клопотанням адвоката, крім того суд першої інстанції дійшов висновку про наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі доказів, які отримані з порушенням вимог закону, оскільки поліцейські не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та одразу направили на огляд до медичного закладу, а сам огляд на стан сп`яніння був проведений з використанням приладу Drager Alcotest, який не є дозволеним для застосування спеціальним технічним засобом для встановлення ознак сп`яніння у водія. 
Крім того посилається на те, що має вроджену хронічну хворобу серця, і в той день пив спиртовмісні ліки, про що він повідомив поліцейських, однак вони не приділили цьому увагу. 
Також вказує, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських перериваються, через що вважає оскаржувану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП , суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 002016, чим порушив п. 2.9 а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 139758 від 17 квітня 2021 року вбачається, що 17 квітня 2021 року о 01 год. 10 хв. по вул. Бережанська, 21 у м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DEAWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», що підтверджується висновком № 002016 від 17 квітня 2021 року, чим порушив п. 2.9 а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.1,2).
Відповідно до розписки від 17 квітня 2021 року, ОСОБА_1 підтвердив факт залишення на зберігання автомобіля Daewoo LanosНОМЕР_1 за адресою: вул. Бережанська, 21 у м. Києві (а.с.3).
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому водій ОСОБА_1 визнав факт керування ним транспортним засобом, а також вживання ним алкогольних напоїв того вечора (а.с.5).
Будь-яких заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв і не подавав, а дії працівників поліції не оскаржував.
Також вбачається, що постановою серії ЕАН № 4078629 від 17 квітня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3 з ПДР, за що передбачена відповідальністю відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.4).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка  притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9 а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з положеннями частин 2-6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (постанова КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності у т.ч. відеозаписом.
У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, підтверджується належними і допустимими доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 139758 від 17 квітня 2021 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в протоколі вказані відомості щодо часу та місця керування ОСОБА_1 транспортним засобом, висновком КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 002016 від 17 квітня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (2,04 проміле), тому суд першої інстанції прийняв законну і обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, суд апеляційної інстанції вважає формальними, оскільки з відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що йому було запропоновано проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння, з чим ОСОБА_1 погодився, тому посилання на ці обставини не спростовують обґрунтованих висновків суду по суті справи.
Крім того, посилання апелянта на те, що прилад DragerAlcotest 6820, який був використаний при проходженні огляду на стан його сп`яніння, не є дозволеним до застосування спеціальним технічним засобом для встановлення ознак сп`яніння, суд також відхиляє, оскільки згідно з наказом Мінекономрозвитку № 1161 від 13 липня 2016 року ДП «Укрметртестстандарт», уповноваженого на ведення та формування Реєстру, газоаналізатори Alcotest, виробництва фірми Drager Safety AG & Co. KGaA, занесені до цього реєстру та видано сертифікат перевірки, і використовуються для проведення огляду осіб на стан сп`яніння, через що такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону.
Посилання апелянта на те, що він у вечір 17 квітня 2021 року приймав спиртовмісні ліки, оскільки йому стало погано, однак поліцейські наказали йому сказати, що він випив дві пляшки пива, суд також відхиляє, оскільки наведене спростовується матеріалами справи та не підтверджене належними, достатніми і допустимими доказами.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
 
Керуючись ст.294 КУпАП, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду:                                                          Я.С. Мельник