ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
24 червня 2021 року                                                                                м.Суми
                                                               Справа №576/193/21 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/988/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
сторони: 
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Усенко Л.М., в приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 05 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:
       У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 19 листопада 2010 року.
Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також зазначає, що 19 листопада 2010 року відповідачкою була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
Так як відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 13 грудня 2020 року становить 15 895 грн 94 коп. та складається із: заборгованості по тілу кредиту – 4851 грн 51 коп., в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту – 0 грн 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту – 4851 грн 51 коп.; 0 грн 00 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками; 11044 грн 43 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. – нарахована пеня; 0 грн 00 коп. – нараховано комісії. 
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 листопада 2010 року в розмірі 15 895 грн 94 коп. станом на 13 грудня 2020 року та судові витрати.
               Глухівський міськрайонний суд Сумської області заочним рішенням від 29 березня  2021 рокупозов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково.
               Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 листопада 2010 року в розмірі 4851 грн 51 коп., а саме заборгованість за тілом кредиту.
               В задоволенні решти позову відмовив.
               Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2270 грн 00 коп. судового збору.
               В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
               В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачки відсотків по кредиту.
       Згідно виписки про рух коштів відповідачка активно користувалася кредитним лімітом, а главою 71 ЦК України не передбачено надання безоплатного кредиту фінансовою установою – банком.
       Вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачкою договору, який складається не тільки із заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.
       Зазначає, що між сторонами було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Тобто сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.
       Вказує на те, що в даній справі не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки в даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося нею укладення, чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про її згоду з усіма істотними умовами цього договору.
       Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідачка його не повернула, місцевий суд, на думку позивача, не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.
       Крім того, суд оскаржуваним рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще й наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та в цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суди ігнорують, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.
       Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, суди допускають грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставлять під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.
       Від відповідачки відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
       Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам, суд першої інстанції виходив з того, що з розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка неодноразово змінювалася, при цьому жодних доказів того, що сторони уклали додаткові угоди про зміну процентної ставки за користування кредитними коштами, як і доказів того, що позивач проінформував ОСОБА_1 про такі зміни, суду не надано. Тому суд позбавлений можливості зробити обґрунтований висновок про відповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, відтак відсутні підстави для задоволення вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам у заявленому позивачем розмірі.
Проте повністю погодитися з такими висновками місцевого не можна, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2010 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання відповідної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку – кредитка «Універсальна» (а. с. 20-21).
               Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 19 листопада 2010 року, з умовами якої відповідачка погодилася, про що свідчить її особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип картки –MasterCard Mass, тип кредитної лінії – поновлювальна, пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01 % річних) – до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), базова відсоткова ставка – 2,5 % на місяць (розраховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів – до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості= пеня (1)+пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 – нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (а. с. 21).
       Відповідно до довідки банку ОСОБА_1 згідно даного кредитного договору було видано наступні кредитні картки №№: НОМЕР_1 (дата відкриття – 19 листопада 2010 року, термін дії – 09/14); НОМЕР_2 (дата відкриття – 10 березня 2011 року, термін дії 12/14); НОМЕР_3 (дата відкриття – 11 травня 2012 року, термін дії – 12/15) (а.с. 19).
       Також банком на підтвердження своїх вимог надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 і виписку по рахунку (а.с. 11-18).
       Згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 13 грудня 2020 року становить 15 895 грн 94 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 4851 грн 51 коп., в тому числі: заборгованість за поточним тілом кредиту – 0 грн 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту – 4851 грн 51 коп.; 0 грн 00 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками; 11044 грн 43 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. – нарахована пеня; 0 грн 00 коп. – нараховано комісії
Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до положень  ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. ст. 526, 530 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачкою, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 %. 
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалась банком, зокрема, у період з 19 листопада 2010 року по 31 серпня 2014 року – 30% річних (2,5% на місяць), з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року – 34,8% річних (2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 року по 29 лютого 2020 року – 43,2% річних (3,6% на місяць), з 01 березня 2020 року по 13 грудня 2020 року – 0%. 
У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як вбачається із довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 30 % річних (2,5% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачкою було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано. 
Крім того, вбачається, що в період, коли банк почав застосовувати підвищені процентні ставки, діяла редакція ст. 1056-1 ЦК України, ч. 3 якої передбачала, що встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Колегія суддів погоджується з розміром заборгованості по процентам станом на 31 серпня 2014 року, яка нарахована банком, виходячи з 30% річних (2,5% на місяць) на суму 842 грн 56 коп.
Водночас, розмір заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 по 31 грудня 2015 року визначається, виходячи з погодженої сторонами процентної ставки на рівні 30% річних: (4851,51 грн х 30% : 360 х 487 днів) = 1968,90 грн. 
       Відтак, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом станом на 31 грудня 2015 року становить 2811,46 грн (842,56 грн + 1968,90 грн).
Стосовно нарахування заборгованості по процентам після закінчення строку дії картки (після 12/15) колегія суддів вважає зазначити наступне:
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (після 12/15) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01 січня 2016 року по року по 26 лютого 2020 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18.
З розрахунку також вбачається, що відповідачкою після 01 вересня 2014 року було внесено коштів на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 11 757,50 грн (06 грудня 2014 року на суму 950 грн; 21 грудня 2018 року на суму 3737,20 грн; 28 січня 2019 року на суму 7070,30), які банком спрямовувались на погашення відсотків на пені.
Враховуючи, що розмір заборгованості по процентам станом на 31 грудня 2015 року становив 2811,46 грн, то відповідачка, здійснивши в подальшому платежі, спрямовані на погашення заборгованості на загальну суму 11 757,50 грн, повністю погасила заборгованість по процентам, а тому вимоги банку щодо стягнення заборгованості по процентам задоволенню не підлягають.
       За встановлених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами.
Крім того вбачається, що суд першої інстанції, задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк» частково, помилково стягнув з ОСОБА_1 на користь банку судовий збір в сумі 2270 грн.
Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пропорційно задоволеної частини позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» підлягав стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 692 грн 81 коп.
Виходячи з наведеного, рішення суду підлягає зміні також в частині розподілу судових витрат та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 692 грн 81 коп. судового збору.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2021 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 692 гривні 81 копійку судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                         Т.А. Левченко

Судді:                                                                         О.Ю. Кононенко        

                                                                                О.І. Собина