Ухвала
Іменем України 
26 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 335/11094/19
провадження № 51-2049 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
За вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  засуджено за частиною 2 статті 185  Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 року.
 
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 
Також, цим вироком засуджено ОСОБА_6 щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2020 року залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник засудженого не погоджується з вказаними судовими рішеннями. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.
 
Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Також, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. 
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Крім того, зміст касаційної скарги захисника зводиться до вільних пояснень щодо незаконності винесеного судом рішення, при цьому він не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення, не зазначає, з яких підстав його слід переглянути судом касаційної інстанції.
При цьому, захисник не вказує на незаконність ухвали апеляційного суду та доводів щодо цього рішення також не наводить.
Вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду його касаційної скарги.
Тобто, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
 
До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
До того ж, всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК захисник не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних рішень.
Також, в порушення вимог частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – 
ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 
2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3