Справа № 450/2486/13-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 22-ц/811/3499/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 88

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       25 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                  головуючого - судді Ніткевича А.В.,     
                                  суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
                        секретаря Симець В.І.
                        з участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року в складі судді Кукси Д.А. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікунів,-
встановив:
В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває справа за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікунів.
В судовому засіданні 09 вересня 2020 року представник заявника ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової психіатричної експертизи. 
В обгрунтування заяви покликався на те, що достатніми даними, які свідчать про психічний розлад здоров`я ОСОБА_3 , є відомості медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 № Ф-414197, із яких вбачається, що останній лікарем психіатром 14.05.1973 встановлено діагноз «олігофренія в ступені легко вираженої дебільності. Реактивний стан», 13.09.1977 встановлено діагноз «олігофренія в ступені вираженої дебільності з психопатизацією особи», 13.10.1978 встановлено діагноз «олігофренія в ступені вираженої дебільності з психопатизацією особистості та соціальною дезадаптацією», 24.11.1979 встановлено діагноз «олігофренія в ступені вираженої дебільності з психопатизацією особистості та соціальною дезадаптацією». Згідно довідки Пустомитівської ЦРЛ від 12.07.2013 № 2272 ОСОБА_3 з 14.05.1973 перебуває на обліку в лікаря-психіатра у зв`язку з хронічним психічним захворюванням, визнана інвалідом ІІ групи з дитинства безтерміново у зв`язку із психічним захворюванням. 
Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року клопотання представника заявника ОСОБА_2 – задоволено.
Призначено у цивільній справі № 450/2486/13 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікунів, судову психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:
Чи хворіє ОСОБА_3 , 1957 року народження, психічним захворюванням, якщо так то з якого часу?
Чи за станом здоров`я ОСОБА_3 , 1957 року народження може розуміти значення своїх дій та керувати ними?
Виконання експертизи доручено Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» (79021, м. Львів вул. Кульпарківська, 95).
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність передбачену ст. ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи.
Провадження у справі на час проведення експертизи - зупинено.
Забезпечення явки ОСОБА_3 доручено Пустомитівському ВП ГУНП у Львівській області.
Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , вважають, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому є незаконною.
В апеляційній скарзі зазначає, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування закладом з наданням психіатричної допомоги, при цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 .
Покликається на те, що зазначаючи у заяві про те, що ОСОБА_3 страждає на розлади психіки та розумової хвороби, ОСОБА_1 не надала жодних документів чи свідчень, які б підтверджували її заяву.
Звертає увагу на факт проживання ОСОБА_1 протягом відповідного часу окремо та перебування за межами України.
Також зазначає, що медична документація є конфіденційною інформацією, тому невідомо, на якій підставі представнику заявника стали відомі відомості амбулаторної картки, легітимність таких доказів викликає сумнів.
Крім цього, ОСОБА_1 , яка в продовж 22 років не цікавилася сестрою, та її представників ніхто не уповноважував збирати інформацію про стан здоров`я ОСОБА_3 .
Звертає увагу, що у Зимноводівській сільській раді відсутні докази про підопічну ОСОБА_3 . 
Не погоджується із думкою лікаря психіатра, який будучи допитаним в судовому засіданні висловив думку про доцільність проведення експертизи.
Покликається на те, що ОСОБА_3 не зверталася до лікаря психіатра, ніколи не приймала медикаментозного лікування, не перебувала на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні з будь яких психічних загострень.
ОСОБА_3 вважає себе дієздатною особою, здатною набувати для себе цивільні права та обов`язки, самостійно їх здійснювати і не потребує опікуна.
Звертає увагу на технічний запис засідання, який на думку апелянта є неналежним, на відеозаписах видно тільки суддю та ще одного мужчину, не видно присяжних, заявника, відтак відсутня потрібна кількість осіб, а звуку немає на жодному запису.
Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року.
23.03.2021 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, вважає, що суд дотримався усіх вимог в контексті призначення у даній справі експертизи. Просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам відзиву на апеляційну скаргу.
Заінтересована особа ОСОБА_3 та представник Зимноводнівської сільської ради Пустомитівського району в судове засдінання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 – ОСОБА_4 прибув в судове засідання, однак ухвалою судового засідання не був допущений до участі у справі, оскільки не надав суду документи на представництво інтересів ОСОБА_3 у Львівському апеляційному суді.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на заперечення доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.
Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Слідуючи принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області з липня 2013 року перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікунів. 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 червня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 з дати постановки її на облік в лікаря-психіатра Пустомитівської центральної районної лікарні, а саме з 14 травня 1973 року. 
Встановлено опіку над ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено її опікуном ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року касаційну скаргу  ОСОБА_3  задоволено.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2014 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2019 року скасовано.
Справу № 450/2486/13-ц направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи судові рішення та передаючи справу на новий розгляд в суд першої інстанції касаційний суд зазначив, що при визнанні ОСОБА_3 недієздатною на основі висновків акту № 826 амбулаторної судово-психіатричної експертизи, суди не звернули уваги на відсутність у тексті експертного дослідження відомостей про час, з якого особа страждає на психічні захворювання, а також суд першої інстанції не з`ясував можливість участі в судовому засіданні фізичної особи, яка визнається недієздатною, тому висновки судів про визнання ОСОБА_3 недієздатною є передчасними.
Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч. 1 ст. 417 ЦПК України).
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання в галузі медицини, стан ОСОБА_3 , про який вказує заявник, об`єктивно підтверджується медичними документами, остання перебуває на обліку в лікаря-психіатра у зв`язку з хронічним психічним захворюванням, визнана інвалідом ІІ групи з дитинства безтерміново у зв`язку із психічним захворюванням, тому суд дійшов висновку, що клопотання необхідно задоволити та призначити у справі судову психіатричну експертизу.
При цьому, оскільки ОСОБА_3 в судові засідання не з`являлася, в добровільному порядку на проведення експертизи не з`явиться, суд застосував до ОСОБА_3 примусове направлення на експертизу.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить із такого. 
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Тобто серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Підстави обов`язкового призначення судом експертизи визначені статтею 105 ЦПК України. 
Зокрема, призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи (п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України).
При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Таким чином, враховуючи норму статті про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
У пункті 2 постанови Пленуму «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року (з відповідними змінами та доповненнями), Верховний Суд України вказав судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).
Враховуючи те, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, суду першої інстанції необхідно було перевірити, чи дійсно вказаний доказ стосується предмету доказування по справі та чи дійсно з`ясування певних обставин позову потребує спеціальних знань.
Колегія суддів виходить з того, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Поряд з цим, і висновок експерта як доказ підлягає судової оцінки поряд з іншими доказами, які є у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Враховуючи правовідносини, які склалися, зазначені вище норми закону та роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, колегія суддів вважає, висновок місцевого суду про те, що предмет спору та вимоги свідчать про необхідність призначення експертизи та потребують спеціальних знань у відповідній сфері, є обгрунтованим. 
В свою чергу, зважаючи на те, що у межах даного апеляційного провадження колегія суддів вирішує виключно процесуальне питання, а саме перевіряє законність ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи, будь які доводи апеляційної скарги щодо безпідставності, на думку апелянтів, заяви ОСОБА_1 та інших обставин, які стосуються розгляду такої по суті, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі правового значення не мають.
Більше того, колегія суддів виходить з того, що оскільки у предмет дослідження та з`ясування даної категорії справ входить обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, будь які спростування щодо необхідності призначення відповідної експертизи, які не підтверджені належними доказами та не є переконливими, у сукупності із наявною у матеріалах справи медичною документацією, яка встановлена судами різних інстанцій, не можуть бути взяті до уваги чи спростувати відповідні висновки суду.
Обставини щодо родинного споріднення між заявницею  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлені ще до постановлення оскаржуваної ухвали.
Крім цього, про необхідність встановлення часу, з якого ОСОБА_3 страждає на психічні захворювання, зазначив у своїй постанові Верховний Суд, тим самим вказавши на необхідність призначення відповідної експертизи, оскільки питання часу з якого почалися психічні розлади входить до числа тих, які вирішуються психіатричною експертизою.
Також, касаційний суд звернув увагу на можливість  участі в судовому засіданні особи, яка визнається недієздатною, що було враховано судом першої інстанції, оскільки, як вбачається з виділених матеріалів, на жодне із призначених судових засідань ОСОБА_3 не з`являлася. 
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Разом з цим, будь яких процесуальних порушень, які б були допущені судом першої інстанції та свідчили про неправильність вирішення питання про призначення експертизи, колегією суддів не встановлено.
В свою чергу, доводи апелянта про те, що технічний запис засідання є неналежним, на відеозаписах видно тільки суддю та ще одного мужчину, не видно присяжних, заявника, а звуку немає на жодному запису, є безпідставними, оскільки в судовому засіданні 09.09.2020 проводилося фіксування за допомогою звукозаписувального пристрою «Камертон», відеозапису не було, при цьому на записі звук чіткий, відповідає порядку проведення судового засідання. 
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
З огляду на викладене, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, оскільки постановлена з додержанням норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 26 травня 2021 року.

Головуючий:                 А.В. Ніткевич

Судді:                 С.М. Бойко

                                        С.М. Копняк