Справа № 460/3882/19                                         Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М. 
Провадження № 22-ц/811/889/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       07 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Симця В.І.;
Галкіної О.Д. – представника позивачки ОСОБА_1 ;
адвоката Музики А.Б. – представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 січня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про стягнення заборгованості і неустойки та збільшення розміру аліментів на утримання дітей, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила стягнути зі згаданого відповідача в її користь заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2020 року в розмірі 2 636 грн. 79 коп., 1 894 грн. 76 коп. індексації аліментів на рівень інфляції та 17 776 грн. 22 коп. неустойки, а також збільшити розмір аліментів на утримання дітей та стягувати їх по 2000 грн на кожну дитину щомісячно.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що на виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.06.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їхніх доньок, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 900 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, однак відповідач, який є працездатною особою, від сплати аліментів ухиляється та вчасно їх не сплачує, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість по їх сплаті. Крім цього, змінились обставини, за яких присуджувались до стягнення із відповідача на її користь аліменти на утримання доньок у розмірі по 900 грн, оскільки суттєво збільшилась вартість життя, змінились законодавчо встановлені норми мінімального розміру аліментів та норм мінімального споживання продуктів, товарів і послуг на дитину відповідного віку (а.с. 1-3, 38-42, 75-76).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Ухвалено змінити розмір аліментів, визначений рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23.06.2017 року, та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалено, що виконавчий лист по справі №460/1761/17, виданий на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23.06.2017, підлягає поверненню суду, а присуджений розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 13 410 грн. 97 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.(а.с. 147-155).

Дане рішення оскаржив відповідач.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права.
Звертає увагу на те, що позивачка в ході судового розгляду справи уточнювала свої позовні вимоги і згідно цих уточнених позовних вимог заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.08.2019 року становила 1 366 грн. 79 коп. (а станом на 01.02.2020 року – 2 636 грн. 79 коп.), а відтак (у відповідності до статті 196 СК України) вважає неправомірним стягнення з нього пені у розмірі 13 410 грн. 79 коп. 
Вважає, що були відсутніми правові підстави для збільшення розміру аліментів з 900 грн. до 1 500 грн. на одну дитину, оскільки позивачкою у поданому нею позові не наведено жодного доказу про зміну її сімейного стану з часу ухвалення судом у 2017 році рішення про стягнення з нього аліментів, чи про погіршення у позивачки стану її здоров`я.
Звертає увагу на те, що у нього на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , «який часто хворіє та потребує постійного лікування» (а.с. 160-163).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

       Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23 червня 2017 року було ухвалено стягувати щомісячно з  ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок сторін ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 900 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с. 7).
За змістом положень частини 1 статті 192 СК України, одержувач аліментів має право на звернення до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Відтак, позивачка ОСОБА_1 вправі була звернутися до суду з даним позовом.       
28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким абзац другий частини другої пункту 3-1 статті 182 СК України було викладено у новій редакція, яка передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Станом на час ухвалення оскаржуваного рішення ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (вік обох доньок сторін спору) становив 2 395 грн. 
50 відсотків від 2 395 грн. становить 1 197 грн. 50 коп. (законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів), що значно менше від присуджених вищезгаданим рішенням суду від 23 червня 2017 року 900 гривень щомісячно на кожну дитину.
За вищенаведених обставин в їх сукупності суд 25 січня 2021 року вправі був частково задовольнити позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду від 23 червня 2017 року, та збільшити їх розмір до 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів з 900 грн. до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до уваги прийматися не можуть.

Частиною 1 статті 196 СК України (в редакції чинній, як на час звернення позивачки до суду з даним позовом, так і на день ухвалення судом оскаржуваного рішення) встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти (зокрема) за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі саме 13 410 грн. 97 коп. суд мотивував тим, що «виходить із розміру заборгованості, який визначений державним виконавцем у розрахунку станом на 01 серпня 2019 року та існував на час звернення  ОСОБА_1  до суду з цим позовом – 13 410, 79 грн.» (а.с. 151).
В той же час, матеріалами справи стверджується наступне.
ОСОБА_1 дійсно звернулася до суду з даним позовом 01 серпня 2019 року, однак в додатках до цього позову не має розрахунку заборгованості по аліментах, який би був визначений державним виконавцем (а.с. 1-3).
Розрахунок заборгованості по аліментах державного виконавця, датований 01 серпня 2019 року, позивачкою було подано до суду пізніше, а саме – 06.02.2020 року, і в якості додатку до її Заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 38-40).
Згідно вищезгаданого Розрахунку заборгованості по аліментах, датованого державним виконавцем 01 серпня 2019 року, «заборгованість у боржника зі сплати аліментів … станом на 01.08.2019 р. – 3 156, 13 грн.» (а.с. 40), однак не «13 410, 79 грн.», як зазначено у рішенні суду (інші Розрахунки заборгованості по аліментах, виконані державним виконавцем, у матеріалах справи до оскаржуваного рішення відсутні).
При цьому судом першої інстанції не були прийнятими до уваги розрахунки пені подані позивачкою до суду у розмірі 17 776 грн. 22 коп. (а.с. 75), однак позивачка з цим погодилась і рішення суду не оскаржувала.

В той же час, як стверджується матеріалами справи, кінцеві позовні вимоги до відповідача позивачкою сформовані у її Заяві про уточнення (збільшення) розміру позовних вимог, згідно якої заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 лютого 2020 року становить 2 636 грн. 79 коп. (а.с. 75, 76).
За наведених обставин колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в сумі саме 2 636 грн. 79 коп., а відтак приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення слід змінити, зменшивши розмір цієї неустойки (пені) з 13 410 грн. 97 коп. до 2 636 грн. 79 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 13 410 грн. 97 коп. змінити, зменшивши розмір цієї неустойки (пені) з 13 410 грн. 97 коп. до 2 636 (дві тисячі шістсот тридцять шість) грн. 79 коп.

В решті рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 17 червня 2021 року.

Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                        Шеремета Н.О.