Постанова
Іменем України
 
13 квітня 2021 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/4323/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Махлай Л.Д., Шкоріної О.І.,
за участю секретаря Ратушного А.В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на ухвалу Печерського районного суду м. Києва про визначення судового збору
 
в складі судді Волкової С.Я. 
 
від 19 січня 2021 року
 
у справі №757/1032/21-ц Печерського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Фінансова ініціатива" Кашути Дмитра Євгеновича
 
про компенсацію збитків внаслідок тривалого невиконання рішення суду,
 
                                            В С Т А Н О В И В:
 
04 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про компенсацію збитків внаслідок тривалого невиконання рішення суду. 
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року позовну заяву, у зв'язку з ненаданням доказів сплати судового збору залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції безпідставно зареєстровано, як позовну заяву, подане у іншій справі клопотання про компенсацію збитків завданих тривалим невиконанням рішення суду, так як наслідок помилково постановлено оскаржувану ухвалу.
 
Зазначив, що в Печерському районному суді м. Києва перебуває не розглянута цивільна справа №757/44879/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Дана справа №757/44879/19-ц знаходиться в провадженні судді Батрин О.В., в якій позивачем  було подано заяву про забезпечення позову та одночасно подано клопотання про компенсацію збитків внаслідок тривалого невиконання рішення, в порядку ст. 183 ЦПК України, в якому містяться детальні розрахунки для заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. Зауважив, що обидва документа (заява про забезпечення позову та клопотання про компенсацію збитків) адресовані судді Батрин О.В. у цивільній справі №757/44879/19-ц та він не подавав до Печерського районного суду м. Києва позовну заяву про компенсацію збитків внаслідок тривалого невиконання рішення. Однак, його клопотання про компенсацію збитків внаслідок тривалого невиконання рішення судом всупереч процесуального закону було зареєстровано як позовну заяву, що за назвою не відповідає повноті та суті документу.
 
Вважав, що суд першої інстанції протиправно змінив процесуальну дію поданого клопотання, у порядку ст. 183 ЦПК України, на позовну заяву за ст. 175, 177 ЦПК України, присвоївши клопотанню єдиний унікальний номер судової справи: 757/1032/21-ц.
 
Також, як на підставу скасування ухвали суду посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору, оскільки у спорах із Фондом судовий збір не сплачується, на що також вказує Велика Палата Верховного Суду у справі №761/24881/16-ц.
 
За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від        19 січня 2021 року.
 
Скаржник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного
 
Суд, вважаючи, що ОСОБА_1 подано без дотримання вимог, передбачених ст. 175, 177 ЦПК України, 19.01.2021 постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме щодо надання доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі.
 
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд дійшов помилкового про залишення без руху поданого ОСОБА_1 процесуального документу, у зв'язку з необхідністю сплати судового збору. 
 
З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до Печерського районного суду м. Києва клопотання про компенсацію збитків внаслідок тривалого невиконання рішення. З першої сторінки клопотання вбачається, що останнє адресоване судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В. у справі №757/44879/19-ц (а.с. 3). До клопотання ОСОБА_1 долучив квитанцію про сплату судового збору від 02.12.2020 за подання клопотання у справі №757/44879/19-ц (а.с. 1). 
 
Також, з матеріалів справи вбачається, що подане ОСОБА_1 у справі №757/44879/19-ц клопотання 13.01.2021 було зареєстровано, як цивільна справа, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: 757/1032/21-ц (номер провадження: 2-7604/21) та визначено головуючого суддю (суддя-доповідач) Волкову С.Я. (а.с. 107).
 
Разом з тим, зі змісту клопотання, яке зареєстроване судом, як позовна заява, вбачається, що в ньому зазначено вимоги, визначені ст. 183 ЦПК України для письмової заяви, клопотання. Більше того, дане клопотання за назвою, своєю суттю та змістом не відповідає суті позовної заяви.
 
Отже, до Печерського районного суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшло клопотання у справі №757/44879/19-ц в порядку ст. 183 ЦПК України, яке безпідставно було зареєстровано як позовна заява. Тобто, судом безпідставно було змінено процесуальну дію, поданого ОСОБА_1 клопотання з процесуальних питань у іншій справі.
 
Однак, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не звернув уваги на вищевказані обставини, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про подання ОСОБА_1 позовної заяви, яка до того ж, згідно висновку суду, містить недоліки та підлягає залишенню без руху.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви, яка по суті є клопотанням у іншій справі,  без руху, є незаконним.
 
Також, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції, безпідставно змінивши зміст та суть поданого ОСОБА_1 клопотання у іншій справі, позбавив останнього права на вирішення такого клопотання, зазначивши при цьому про необхідність сплати судового збору. 
 
Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про залишення без руху позовної заяви, яка фактично є клопотанням, є помилковою та перешкоджає скаржнику реалізувати своє право на розгляд клопотання поданого в іншій справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
 
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                       П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.
 
Головуючий                                                                                                             О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                          Л.Д. Махлай

                                                                                                                               О.І. Шкоріна