Справа № 161/20878/19 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/815/21  Категорія: 30 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
08 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,    
       суддів Данилюк В. А., Матвійчук Л. В., 
секретар судового засідання Галицька І. П.,
з участю:
представника позивача адвоката Матвіїва В. М.,
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кушнірука А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та квартири, застосування наслідків недійсності цих договорів, за апеляційною скаргою позивача  ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року,          
В С Т А Н О В И В:

       Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська М. В., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та квартири, застосування наслідків недійсності цих договорів.
       Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
ОСОБА_2 через свого представника адвоката Матвіїва В. М. звернулася в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі. В заяві зазначає, що 28.01.2021 через канцелярію Луцького міськрайонного суду Волинської області представником позивача подано заяву щодо подання протягом 5 днів після ухвалення судового рішення доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Судове рішення у справі ухвалено 03.02.2020, тобто, клопотання та додатки до нього подані стороною в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому просив заяву задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
       Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої представником адвокатом Матвіївим В. М. про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено, оскільки в задоволенні позову позивача було відмовлено, то і підстав для стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу немає.
Позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення по суті питання про розподіл понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що п. 3.ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Тобто, у разі подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в порядку ст. 141 ЦПК України, суд має ухвалити додаткове рішення про їх стягнення або про відмову в їх стягненні. При цьому, судовий акт у вигляді ухвали про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути постановлено лише за умови коли відсутні процесуальні підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені ч. 1 ст. 270 ЦПК України. Суд першої інстанції не врахував, що підстав для відмови в ухваленні додаткового рішення об`єктивно не існувало. Неправомірно підміняючи форму судового акту, суд порушив норми процесуального права та принцип правової визначеності.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
В суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Матвіїв В. М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кушнірук А. В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року в задоволенні позову в цій справі відмовлено. Розгляд справи відбувся в присутності сторін по справі.
Додаткове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення. Ухвалення додаткового рішення про відмову у стягненні судових витрат буде суперечити суті ст. 270 ЦПК України. Цивільний процесуальний кодекс України, а саме ч. 5 ст. 270 передбачає постановлення ухвали про відмову у прийнятті додаткового рішення.
Є правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки в задоволенні позову позивачу було відмовлено, то і підстав для стягнення з відповідачів понесених нею витрат на професійну правничу допомогу немає, відповідно немає підстав для ухвалення додаткового рішення по справі.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2021 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                

Судді