ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/858/20 пров. № А/857/4519/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Стельмаха П.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
на окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року (суддя – Кедик М.В., час ухвалення – не зазначений, місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – 25.01.2021), 
в адміністративній справі №380/858/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного  управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

                                                             встановив: 

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ у Львівській області, у якому просив суд: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 2) зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Стягнуто з ГУ ПФУ у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 840,80 грн. судових витрат. 
Головне управління ПФУ у Львівській області оскаржило вказане рішення суду в апеляційному порядку, однак ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на  рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року  у справі №380/858/20 повернуто скаржнику. 
Отже, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року  у справі № 380/858/20 набрало законної сили 07.07.2020 року. 
Львівським окружним адміністративним судом 21.09.2020  видано два виконавчі листи  №380/858/20, один з яких для виконання рішення суду, інший для стягнення судового збору (а.с. 58-60). 
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного  міжрегіонального управління юстиції (м. Львів)  про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2020 ВП №63121875, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Львівським окружним адміністративним судом 21.09.2020 №380/858/20 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 71). 
Листом від 15.12.2020р. В-6 №24000 Відділ примусового виконання рішень УЗПВР у Львівській області ЗМРУЮ (м. Львів) повідомило ОСОБА_1 , що  02.11.2020  року на адресу відділу надійшла відповідь боржника про те, що протоколом призначення пенсії 06.08.2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 року за перерахунком пенсії відповідно до пункту “г” ст.77 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 09.11.2020 року на адресу відділу надійшла відповідь боржника про те, що нарахована сума підвищення, як реабілітованому громадянину, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 р. по справі №380/858/20, підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі також – Порядок №649). Після виділення коштів, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, буде здійснювати відповідні виплати, утворені в результаті перерахунку пенсії з 29.10.2019 року (а.с. 68-69). 
04.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій відповідача на виконання рішення суду у справі №380/858/20, у якій просив в порядку 249 КАС України постановити окрему ухвалу. 
Заяву обґрунтував тим, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 №640/5248/19, зміненим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020,  визнано протиправним та нечинним Порядок №649. 
Окремою ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року у справі №380/858/20 заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №380/858/20, що полягає в нездійсненні виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії з 29.10.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області усунути причини та умови, що призвели до неповного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №380/858/20 - нездійснення виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії з 29.10.2019. Про результати розгляду та виконання цієї ухвали повідомити Львівський окружний адміністративний суд протягом 30 днів після отримання окремої ухвали. 
З окремою ухвалою суду першої інстанції від 21.01.2021 року не погодився відповідач ГУ ПФУ у Львівській області та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене судове рішення підлягає скасуванню як таке, що винесене з порушенням вимог ст.242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Головне управління було позбавлене реальної можливості подати суду обґрунтовані заперечення та відповідні докази, які повністю спростовують вимоги заявника. Також скаржник зазначає, що Головне управління в межах своїх повноважень вжило конкретних заходів з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №380/858/20, зокрема: проведено перерахунок пенсії, підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 (рішення №913190142073 від 06.08.2020 року); рішення суду включено в Реєстр судових рішень; листами від 16.10.2020 за №1300-0317-8/82802, від 02.11.2020 за №1300-0805-8/88786 повідомлялося Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про виконання управлінням рішення суду в межах компетенції. Виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснювалося відповідно до порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за №1189/32641. Згідно вказаного Порядку Пенсійний фонд України веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Зазначає апелянт, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України, а фактична невиплата нарахованих коштів зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості. Також твердить скаржник, що позивачем не наведено жодного доказу невиконання, ухилення чи створення перешкод Головним управлінням для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №380/858/20. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт ГУ ПФУ у Львівській області просить оскаржену окрему ухвалу від 21.01.2021 року скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 повністю. 

У засідання суду апеляційної інстанції на 28.04.2021 року учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали суду першої інстанції від 21.01.2021 року, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з врахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що предметом спору по справі №380/858/20 є перерахунок та виплата пенсії ОСОБА_1 щодо підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року по справі №380/858/20 підтверджено наявність порушеного права ОСОБА_1 , яке одночасно було відновлене таким рішенням. 
При цьому, порушене право позивача було відновлено рішенням суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Таким чином, вказаним судовим рішенням достеменно встановлено спосіб його виконання. 
Як видно з матеріалів справи, на виконання вказаного рішення територіальним органом відповідача було прийняте рішення №913190142073 від 08.08.2020 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зі змісту якого слідує, що підставою проведення перерахунку пенсії є рішення суду №380/858/20 від 16.03.2020. При проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 основний її розмір був обчислений органом ПФУ із застосуванням сум доплат за рішенням суду (а.с. 103-104). 
Також відповідачем відповідно до п.10 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1, внесено в реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, інформацію про стягувача ОСОБА_1 , що підтверджується доданим до апеляційної скарги відповідним витягом (а.с. 105). 

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що при перевірці питання виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 по справі №380/858/20, судом встановлено на час розгляду справи, що у відповідача по справі відсутні підстави для невиплати позивачу заборгованості з пенсійних виплат у зв`язку із застосуванням приписів Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, який втратив чинність, а також ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на вчинення ним активних дій, які направлені на виконання рішення суду щодо виплати заборгованості ОСОБА_1 за минулий період після втрати чинності постанови КМУ №649, а саме з метою збільшення бюджетних асигнувань для виплати такої заборгованості. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного. 
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративній справі врегульовано статтею 383 КАС України. 
Так, відповідно до ч.1, ч.3 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. 
За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч.6 ст.383 КАС України). 
Статтею 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України). 
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України). 
Наведеними вище правовими нормами передбачено, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у випадку наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. 
З матеріалів адміністративної справи видно, що 21.09.2020 Львівським окружним адміністративним судом ОСОБА_1 було видано виконавчий лист №380/858/20 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Як видно з листа від 15.12.2020р. В-6 №24000 ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМРУЮ (м. Львів), відділ примусового виконання рішень повідомив ОСОБА_1 , що  02.11.2020 року на адресу відділу надійшла відповідь боржника про те, що протоколом призначення пенсії 06.08.2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, з часу звернення, а саме з 29.10.2019 року за перерахунком пенсії відповідно до пункту “г” ст.77 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 09.11.2020 року на адресу відділу надійшла відповідь боржника про те, що нарахована сума підвищення, як реабілітованому громадянину, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 р. по справі №380/858/20, підлягала виплаті згідно з Порядком №649. Після виділення коштів, ГУ ПФУ у Львівській області буде здійснювати відповідні виплати, утворені в результаті перерахунку пенсії з 29.10.2019 року. 
У зв`язку з наведеними обставинами, позивач 04.01.2021 звернувся із заявою у порядку ст.383 КАС України. 
Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.20118 №649 “Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду” затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. 
Пунктом 1 Порядку № 649 передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. 
Пунктом 2 Постанови №649 установлено, для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюються відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією         Постановою. 
Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 №640/5248/19 визнано протиправною та скасовано Порядок №649. Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №640/5248/19 змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019. Пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: “Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 “Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду”. 
Отже, станом на час надання відповіді відділу примусового виконання рішення суду (09.11.2020) боржником щодо виконання рішення суду у справі №380/858/20 від 16.03.2020р. встановлено безпідставність покликання на Порядок №649. 
Також на час розгляду судом першої інстанції заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, боржник (відповідач по справі) не надав доказів фактичного виконання рішення суду. 
Колегія суддів зауважує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не надано і суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на вчинення ним активних дій, які направлені на фактичне виконання рішення суду щодо виплати заборгованості ОСОБА_1 за минулий період після втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України, якою затверджено Порядок №649, а саме з метою збільшення бюджетних асигнувань для виплати такої заборгованості. 
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області усунути причини та умови, що призвели до неповного виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №380/858/20 - нездійснення виплати на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії з 29.10.2019, а також зобов`язав повідомити суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону протягом 30 днів після отримання окремої ухвали. 
Судом першої інстанції також вірно враховано рішення Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04), де Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції щодо заяви позивача, поданої у порядку статті 383 КАС України та не містять переконливих доводів належного і в повному обсязі виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №380/858/20. Недотримання процесуальних норм відповідно до приписів відповідно до ч.2 ст.317 КАС України, що не потягло за собою неправильність прийняття рішення у справі не є підставою для скасування судового рішення. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, окрему ухвалу судом першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для її скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд

                                                                  постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – залишити без задоволення. 
Окрему ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року в адміністративній справі №380/858/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного  управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 07.05.2021 року