УХВАЛА

23 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 804/871/16
адміністративне провадження № К/9901/22547/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11   січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021   року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - ГУ МВС в Дніпропетровській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила: стягнути з відповідача на її користь: 12741,30 грн вихідної допомоги, 9266,40 грн середнього заробітку за період затримки виплати вихідної допомоги, грошову компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 7   371,00 грн, середній заробіток за період затримки виплати грошової  компенсації за невикористану відпустку в розмірі 9   266,4 грн, 3% річних у сумі 571,74   грн і 1644,78 грн у рахунок стягнення індексу інфляції за прострочення грошового зобов`язання та 3000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ГУ МВС в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 12 741,30 грн. У задоволенні іншої частині позову відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в позові.
Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 серпня 2020 року скасовано рішення суду апеляційної інстанції та постанову суду першої інстанції в частині відмови в позові ОСОБА_1 про стягнення з ГУ МВС в Дніпропетровській області середнього заробітку за період затримки з розрахунку при звільненні в розмірі 9266,40 грн та відшкодування моральної шкоди. Справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ГУ МВС України у Дніпропетровській області на користь позивача 3000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частині позову відмовлено.
Предметом спору у цій справі стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди працівнику, звільненому з органів МВС.
18 червня 2021 ГУ МВС України у Дніпропетровській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати судові рішення та відмовити в позові.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України "Про запобігання корупції" суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.
У касаційній скарзі ГУ МВС України у Дніпропетровській області, посилаючись на підпункт "а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України зазначило, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику через невиплату йому належних йому сум при звільненні.
Верховний Суд відхиляє такі аргументи заявника, оскільки загальні посилання на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо відшкодування моральної шкоди не свідчить про винятковість цієї справи і спростовуються змістом судових рішень. Так, вирішуючи спір, суди виходили з того, що з часу звільнення позивача  по день проведення з нею повного розрахунку минуло більш ніж п`ять років. Крім того, як відповідач, у свою чергу, незважаючи на підтвердження Верховним Судом законності рішення суду в частині стягнення одноразової грошової допомоги, не здійснив її виплату позивачці, продовживши тим самим порушувати її права протягом більш ніж п`ять років. За таких обставин, суди дійшли висновку, що усі наведені обставини у їх сукупності свідчать про заподіяння ОСОБА_1  душевних страждань внаслідок тривалої протиправної поведінки відповідача та наявність підстав для відшкодування шкоди, у зв`язку із чим сума морального відшкодування у розмірі 3000,00 грн є адекватною щодо наведених вище факторів її заподіяння.
Інші аргументи скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та  апеляційної інстанцій що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, які заявник не зазначив, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська