П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/745/21	
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
                                 – Кравченка К.В.,
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного офісу Держаудитслужби про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку та моральної шкоди,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

01 березня 2021 рок ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Південного офісу Держаудитслужби  середній заробіток за весь період затримки розрахунку у розмірі 64 681,95 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Південного офісу Держаудитслужби про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку та моральної шкоди разом з доданими документами повернуто позивачу.
Не погодившись з зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати  і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково не застосував до спірних правовідносин тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст.233 КЗпП.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме надання мотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
17.03.2021 року ОСОБА_1 надала пояснення, в яких зазначила, що нею не пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою. З посиланням на постанову Верховного Суду України від 06.04.20216 р. у справі № 6-409цс16, постанову Верховного Суду від 30.10.2019 р. у справі № 369/5652/16-ц, від 30.01.2019 р. у справі № 910/4518/16, від 10.10.2019 р. у справі № 369/10046/18 вказує, що застосуванню підлягають норми трудового законодавства, у зв`язку з чим строк звернення становить три місяці.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом місячного строку.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
За обставинами справи, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 540/2755/19 від 10 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року, визнано протиправним та скасовано наказ Південного офісу Держаудитслужби від 27 листопада 2019 року №438-о "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного сектору управління Південного офісу Держаудитслужби в Херсонській області з 07 грудня 2019 року. Стягнуто з Південного офісу Держаудитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29 615,70 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Як зазначає позивач, на виконання рішення по справі № 540/2755/19, середній заробіток у сумі 7 316 грн їй виплачено відразу, тобто вчасно.
28 серпня 2020 року позивач припинила трудові відносини з Південним офісом Держаудитслужби.
Суму, яка залишились невиплаченою на виконання рішення по справі № 540/2755/19 - 22 299 грн,  відповідач виплатив 26 листопада 2020 року.
Отже 26 листопада 2020 року є датою фактичною розрахунку Південного офісу Держаудитслужби з позивачем та саме з цієї дати обчислюється строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за рішенням суду по справі № 540/2755/19. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначений спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Статтею 223 КЗпП визначені строки звернення до  суду  за вирішенням трудових спорів, ч.1 якої встановлено, що працівник  може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до  районного, районного у місті, міського чи міськрайонного  суду  в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі  трудової книжки.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Апелянт наполягає на необхідності застосування до спірних відносин саме тримісячного строку звернення до суду. Аналогічні доводи покладені і у заяву ОСОБА_1 , подану нею на виконання ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 року про залишення позовної заяви без руху.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в справі №  240/532/20   01 лютого 2021 року за схожих фактичних обставин сформулював такі висновки.
Установлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.
Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо яких виник спір.
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і в даному випадку, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
При цьому строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах про проходження публічної служби особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Враховуючи, що датою остаточного розрахунку з позивачем є 26 листопада 2020року, а з позовною заявою вона звернулась до суду 01 березня 2021 року, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 пропущено місячний строк звернення до суду з цим позовом.
Правові наслідки звернення до суду з пропуском строку визначені ч.1,2 ст.123 КАС України, відповідно до яких позов залишається без руху. 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За приписами п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 подано заяву, в якій позивач наполягала, що мала право на звернення до суду з цим позовом у тримісячний строк, тобто фактично заява про поновлення місячного строку звернення до суду з цим позовом позивачем не подана.
Враховуючи, що позивачем подано позовну заяву після закінчення строків, установлених законом, та не надано вмотивованої заяви щодо поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги, що остаточне рішення по справі № 540/2755/19 прийнято 02 лютого 2021 року, судова колегія не приймає до уваги, оскільки постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року набрала законної сили того ж дня, у відповідності до приписів ч.1 ст.325 КАС України.
Оскільки позивач обґрунтувала моральну шкоду позивач невиплатою їй вчасно 22 299 грн на виконання рішення по справі № 540/2755/19, зазначена позовна вимога є похідною від стягнення середнього заробітку за період розрахунку, а тому позов в цій частині також вірно повернуто судом першої інстанції.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                       О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                К.В.Кравченко