КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа №757/46439/19                                                                                            Головуючий у І інстанції  Литвинова І.В.
Провадження №22-ц/824/871/2021                                                                          Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача                                                      Голуб С.А.,  
           суддів:                                                                       Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання                 Сакалоша Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Чижика Андрія Павловича, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів та протоколу їх проведення,
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом у якому просила визнати недійсним електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот № 363812), а саме належної ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_1 , що були проведені 16 серпня 2019 року ДП «СЕТАМ», та протокол № 426192 проведення даних електронних торгів.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що електронні торги були проведені з грубим порушенням встановленої процедури: заявка на реалізацію арештованого майна не відповідає вимогам Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2831/5, не враховано  того, що за вказаною адресою зареєстрований і проживає неповнолітній син позивачки ОСОБА_3 (2005 року народження); ДП «СЕТАМ», у порушення статті 43 Закону України «Про іпотеку» та Розділу VII вказаного Порядку, не здійснив належне повідомлення через засоби масової інформації про проведення прилюдних торгів, чим обмежив коло можливих потенційних покупців; протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки; торги були проведені під час дії ухвали суду про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа. 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було застосовано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
ОСОБА_1 не має у власності іншого нерухомого майна, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта №1199475336 від 07.02.2020 р.
Також не погоджується із висновком суду про те, що відсутні порушення ст.ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» внаслідок проведення прилюдних торгів та продажу предмета іпотеки, оскільки за змістом вказаних правових норм дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право на користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки.
Апелянт вважає неправильним висновок суду про те, що оскільки ухвала про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа була скасована, порушень при проведенні електронних торгів допущено не було.
ОСОБА_1 наголошує на тому, що саме на час проведення торгів ухвала про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа була чинною і діяла, а скасована вона була вже набагато пізніше, тому і приватний виконавець і ДП «СЕТАМ» мали її виконувати.
23 грудня 2020 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від третьої ооби ОСОБА_2 в якому зазначено, що позивачка свідомо зазначала у позовній заяві невірні адреси приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чижика А.П. та ДП «Сетам» з метою розгляду справи за їх відсутності.
Не погоджується із доводами апелянта про застосування мораторію на звернення стягнення на майно, оскільки позивачка має у власності інше житло.
Також не погоджується із доводами апелянта про порушення приватним виконавцем порядку реалізації арештованого майна, а саме не отримання згоди органу опіки та піклування, оскільки в квартирі зареєстрована неповнолітня дитина. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно не встановив таких порушень. Оскільки рішенням суду у справі № 757/46439/19 було встановлено, що дитина на час укладання договору іпотеки не була зареєстрована в квартирі, отже відсутні порушення ст.ст.17,18 Закону України від 26 квітня 2011 року «Про охорону дитинства, ст.12 Закону України «Про основи соціального  захисту бездомних громадян і безпритульних дітей».
            На підставі викладеного у відзиві, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з такого.
            Судом першої інстанції встановлено, що 18 квітня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та позивачкою укладено кредитний договір № 65/08-Ж, згідно з умовами якого банк надав останній кредит в іноземній валюті на придбання житла у розмірі 180 000, 00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути суму кредиту кредитору до 17 квітня 2028 року зі сплатою 12, 23 % річних.
18 квітня 2008 року АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником перед іпотекодержателем за кредитним договором щодо повернення суми кредиту, відсотків, пені, іпотекодавець на умовах, визначених цим договором, передає в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
08 грудня 2011 року у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрований неповнолітній син позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 32).
28 травня 2012 року рішенням Печерського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили 06 вересня 2012 року, у справі № 2-655/12 за позовом ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки вимоги банку задоволено і присуджено у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 65/08-Ж від 18 квітня 2008 року у розмірі 228 599,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10 лютого 2012 року складає 1 826 484, 03 грн., звернути стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом реалізації вказаного майна за початковою ціною 1 010 000, 00 грн. (т. 1, а.с. 25).
За рішенням суду видано виконавчий лист стягувачу, який пред`явлено до виконання.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року у справі № 757/33524/14-ц, яке набрало законної сили 25 червня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва, позовні вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , яка також є законним представником ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Печерський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про виселення та зняття з реєстраційного обліку задоволено і виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з кв. АДРЕСА_1 , знято їх з реєстраційного обліку за адресою реєстрації (т. 1, а.с. 83-84, 85-86).
23 жовтня 2018 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чижика А. П. відкрито виконавче провадження № 57499196, для примусового виконання рішення у справі № 2-655/12 (т.1, а. с. 23-24).
Засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» приватний виконавець направляв ОСОБА_1 за адресою її проживання: АДРЕСА_2 , постанови у виконавчому провадженні № 57499196 (т. 1, а. с. 79).
Згідно з рішенням Київської міської ради VIII сесії VIII скликання від 04 квітня 2019 року № 512/7168 «Про перейменування вулиці у Печерському районі м. Києва», перейменовано вулицю Івана Кудрі на вулицю Джона Маккейна.
29 травня 2019 року приватним виконавцем Чижиком А.П. здійснено опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 57499196 та подано заявку на реалізацію арештованого майна боржника шляхом проведення продажу на електронних торгах (т. 1, а.с. 27-29, 30).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року у справі № 2-655/12 за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Чижика А. П. у виконавчому провадженні № 57499196 з примусового виконання виконавчого листа про передачу квартири на реалізацію ДП «СЕТАМ» задоволено заяву представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа і постановлено зупинити стягнення (т. 1, а.с. 38).
Як вбачається із копії заяви представника позивача, адресованої ДП «СЕТАМ», із вимогою зупинити електронні торги з продажу квартири АДРЕСА_1 (лот № 363812) та копією належним чином завіреної ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року у справі № 2-655/12, організатором електронних торгів її отримано 15 серпня 2019 року (т. 1, а.с. 41).
Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 2-655/12 ухвала Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, якою було постановлено зупинити стягнення шляхом проведення електронних торгів з продажу квартири АДРЕСА_1 (лот № 363812), скасована з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, а у задоволенні заяви - відмовлено.
Електронні торги на платформі ДП «СЕТАМ», на яких було виставлено лот № 363812 - трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , відбулися 16 серпня 2019 року. Переможцем торгів визначено ОСОБА_2 («Учасник № 13») (т. 1, а.с. 20-22).
12 вересня 2019 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 908, виданий 12 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татєлєва А. В., на підставі якого також 12 вересня 2019 року внесено запис № 33193535 про право власності ОСОБА_2 на об`єкт житлової нерухомості № 1912850780000 - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57 кв м, житловою 41 кв м (т. 1, а.с. 109).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  оскільки неповнолітній син позивача ОСОБА_3 станом на день укладення кредитного договору і договору іпотеки [18 квітня 2008 року] не значився зареєстрованим за вказаною адресою, а був зареєстрований 08 грудня 2011 року, у подальшому на підставі заочного рішення суду від 09 квітня 2015 року, з 25 червня 2015 року вважається виселеним, проте рішення суду залишалося не виконаним, у приватного виконавця не було підстав запитувати дозволу органів опіки та піклування на передачу на реалізацію нерухомого майна, так як ані права власності, ані права користування у ОСОБА_3 немає на квартиру АДРЕСА_1 .
Також суд першої інстанції з посиланням на досліджені докази  виходив з того, що ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, як Організатор електронних торгів, неналежним чином виконало свої обов`язки щодо публікації повідомлень в місцевих друкованих засобах масової інформації.
Відхиляючи доводи позовної заяви щодо незастосування мораторію на відчуження квартири, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка мала на праві власності інше житло, а саме 1/3 квартири АДРЕСА_4 , отже дія закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на неї не розповсюджується.
Крім того, при ухваленні рішення Печерського районного суду м. Києва 28 травня 2012 року, у справі № 2-655/12 за позовом ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки вимоги банку задоволено, отже судами першої та апеляційної інстанції було перевірено обставини справи і застосовано відповідну правову процедуру і постановлено рішення відповідно до норм матеріального і процесуального права чинного на час вирішення спору.
На підставі викладеного та з урахуванням того, що електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна відбулися з дотриманням процедури їх проведення, а факти порушення прав і законні інтереси особи, яка оспорювала ці торги та яка є боржником у зобов`язанні, не знайшли свого підтвердження належними доказами, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Колегія суддів, заслухавши доповідь суді-доповідача, пояснення сторін,перевіривши доводи апеляційної скарги не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вимоги до змісту рішенні суду викладені у статті 265 ЦПК України. Зокрема, ч. 4 вказаної статті встановлено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
Однак рішення суду першої інстанції  цим вимогам не відповідає.
Предметом позовних вимог є визнання електронних торгів недійсними.
У чч. 1, 2 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного в ч.8 ст.56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції.
Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Мін`юсту від 29 вересня 2016 року №2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою палатою ВС у постановах від 21.11.2018 у справі №465/650/16-ц та від 23.01.2019 у справі №522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством, щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
Згідно із ч.1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).
У ч.4 ст.656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей та цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їх суті.
Наведене узгоджується з нормами ч.4 ст.656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їх суті.
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст.203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.
Згідно з п.4 розд.Х Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.
В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, унесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізособи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановчі документи, що підтверджують право власності боржника на майно (п.5 розд.Х).
У постанові від 05.06.2018 у справі №910/856/17 ВП ВС дійшла висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є ДВС та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів.
У ч.4 ст.263 ЦПК України визначено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС.
Виходячи з наведеного, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - ДВС та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.
У п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.216 ЦК України в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів або іншої заінтересованої особи, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно, виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.
Звертаючись із позовом про визнання недійсними електронних торгів, ОСОБА_1 пред`явила позов лише до однієї зі сторін правочину - продавців: приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Чижика А.П. та організатора електронних торгів - ДП «СЕТАМ». Переможець оскаржуваних прилюдних торгів був залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення у справі, суд першої інстанції не врахував, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, як відповідачів мають залучатись усі сторони правочину - ДВС, організатор торгів і переможець.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВС від 06.02.2018 у справі №911/845/17 та від 14.03.2018 у справі №910/1454/17. У наведених постановах суд касаційної інстанції висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах є багатостороннім правочином і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі, крім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем.
У цій справі як відповідачі залучені продавці, тобто лише одна сторона правочину (договору купівлі-продажу, оформленого за результатами торгів), та не залучено як відповідача покупця майна.
Суд першої інстанції, на порушення вимог п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України, питання про склад учасників судового процесу не вирішив.
Зазначене має важливе значення для правильного розв`язання спору, оскільки, не вирішивши питання про склад учасників судового процесу, суд допустив неповноту з`ясування обставин справи.
Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання про склад учасників судового процесу, залучати до розгляду справи належного відповідача і встановлювати обставини справи з новим складом учасників судового процесу.
Оскільки суд першої інстанції не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, оскаржуване рішення відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів
 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Чижика Андрія Павловича, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів та протоколу їх проведення відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 квітня 2021 року.
 
Суддя-доповідач

Судді: