Постанова
Іменем України

09 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 185/1474/20
провадження № 61-16375св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ткачука О. С.,
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент»,
треті особи: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, публічне акціонерне товариство«Банк «Фінанси та Кредит»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року у складі судді Головіна В. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Куценко Т. Р., Ткаченко І. Ю. 
 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», треті особи: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про захист прав споживачів.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (далі - ТОВ «ФК «Есаймент»), треті особи: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І. В., про захист прав споживачів.
 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилались на те, що 05 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір № 058/08-ФЛ/17, згідно умов якого він отримав 16 460,00 дол. США зі сплатою 17,5% річних на строк до 04 вересня 2023 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та майновим поручителем ОСОБА_2 05 вересня 2008 року був укладений договір іпотеки, згідно умов якого майновий поручитель передала в іпотеку житловий будинок, розташований на АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2009 року у справі № 2-4357/2009 були задоволені позовні вимоги ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто у солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитом у сумі 143 261,55 грн, у тому числі залишок за кредитом, заборгованість за процентами за користування кредитом та пеня. 
 
07 квітня 2010 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 18533226 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4357/2009 від 16 грудня 2009 року та за місцем роботи ОСОБА_3 на шахту ім. Героїв Космосу ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» направлено виконавчий лист для утримання із зарплати боржника 143 261,55 грн заборгованості за виконавчим листом. 
 
17 лютого 2020 року державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4357/2009, виданого 16 грудня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом про стягнення з  ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 143 261,55 грн в зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі, припинено чинність арешту боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення.
 
Позивачі зазначали, що оскільки судовим рішенням достроково стягнуто усю заборгованість, виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним його виконанням, отже основне зобов`язання виконане належним чином, а тому в силу статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека є припиненою.
 
У позовній заяві позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просили суд припинити іпотеку житлового будинку загальною площею 57,1 кв. м, житловою площею 25,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , який посвідчений Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2008 року, внесений в Державний реєстр іпотек за реєстраційним номером 7893356 та скасувати заборону відчуження вказаного нерухомого майна, встановлену у зв`язку з посвідченням зазначеного договору іпотеки будинку від 05 вересня 2008 року; зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипову І. В. внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іпотеки житлового будинку загальною площею 57,1 кв. м, житловою площею 25,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17 та виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 49614677 від 11 листопада 2019 року, майновий поручитель - ОСОБА_2 , іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Есаймент», код ЄДРПОУ 39114866; зобов`язати Першу Павлоградську державну нотаріальну контору внести відомості до Державного реєстру іпотек про припинення договору іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 та виключити з Державного реєстру іпотек запис про договір іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , реєстраційний номер іпотеки 7893356 від 11 вересня 2008 року.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року, позов задоволено.
 
Припинено іпотеку житлового будинку загальною площею 57,1 кв. м, житловою площею 25,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , який посвідчений Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2008 року, внесений в Державний реєстр іпотек за реєстраційним номером 7893356 та скасовано заборону відчуження вказаного нерухомого майна, встановлену у зв`язку з посвідченням зазначеного договору іпотеки будинку від 05 вересня 2008 року.
 
Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипову І. В. внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іпотеки житлового будинку загальною площею 57,1 кв. м, житловою площею 25,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17 та виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 49614677 від 11 листопада 2019 року, майновий поручитель - ОСОБА_2 , іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Есаймент», код ЄДРПОУ 39114866.
 
Зобов`язано Першу Павлоградську державну нотаріальну контору внести відомості до Державного реєстру іпотек про припинення договору іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, який укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 та виключити з Державного реєстру іпотек запис про договір іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, який укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , реєстраційний номер іпотеки 7893356 від 11 вересня 2008 року.
 
Стягнуто з ТОВ «ФК «Есаймент» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.
 
Стягнуто з ТОВ «ФК «Есаймент» на користь держави витрати на судовий збір в сумі 840,80 грн.
 
Рішення місцевого суду, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що позивачі повністю виконали рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2009 року, яким із них достроково стягнуто на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 058/08-ФЛ/17 шляхом зарахування коштів на рахунок стягувача. 
 
Зобов`язання за вказаним кредитним договором припинено у зв`язку із виконанням, проведеним належним чином і у зв`язку з цим відсутні будь-які зобов`язання і за похідним від нього іпотечним договором від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2021 року до Верховного Суду, ТОВ «ФК «Есаймент», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
 
25 травня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.
 
На підставі ухвали Верховного Суду від 02 червня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
 
Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 03 червня 2021 року визначено наступний склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Висоцька В. С., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Ткачук О. С.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги висновки Верховного Суду стосовно питання перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ при виконанні рішень судів про стягнення заборгованості в іноземній валюті. Рішення суду першої інстанції від 21 жовтня 2009 року у справі № 2-4357/2009 не виконано, оскільки зобов`язання за кредитним договором визначено в іноземній валюті, позивачі не надали доказів про перерахування стягувачу саме іноземної валюти, строк дії кредитного договору не сплинув, у судовому порядку його не було розірвано.
 
Доводи інших учасників справи
 
У червні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу у якому позивачі просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд установив, що 05 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір № 058/08-ФЛ/17, відповідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 16 460,00 дол. США на строк до 04 вересня 2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 17,5% річних.
 
На забезпечення виконання умов кредитного договору № 058/08-ФЛ/17, 05 вересня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 058/08/01/17, посвідчений Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2008 року та зареєстрований в Державному реєстрі іпотек за № 7893356, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 57,1 кв. м, житловою - 25,3 кв. м з господарськими будівлям та спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 0,1147 га розташовані: житловий будинок, саман, обкладений цеглою площею 57,1 кв. м, означений на плані літ А, господарські споруди: літня кухня - літ Б, сарай - літ В, гараж - літ Г, погріб - літ Д, сарай - літ Е, вбиральня - літ Ж, колодязь - літ К, огорожа - 1, 2. Будинок належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 20 жовтня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4667 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25 жовтня 2004 року за № 5443478.
 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2009 року у справі № 2-4357/2009 солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 143 261,55 грн, у тому числі залишок за кредитом, заборгованість за процентами за користування кредитом та пеня.
 
На виконання вказаного рішення 16 грудня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2-4357/2009.
 
06 листопада 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент» укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого новий кредитор набуває права вимоги  до позичальників та поручителів, зазначених у додатках до договору, зокрема й до позичальника ОСОБА_3 (а. с. 61-63).
 
17 лютого 2020 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4357/2009, виданого 16 грудня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 143 261,55 грн в зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі, припинено чинність арешту боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення (а. с. 17).
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти.
 
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
 
Згідно із частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
 
Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
 
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
 
У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни».
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2009 року у справі № 2-4357/2009, яким достроково стягнуто на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 058/08/-ФЛ/17, повністю виконане позичальником шляхом зарахування коштів на рахунок стягувача.
 
Враховуючи зазначене, обґрунтованими є висновки судів, що зобов`язання за вказаним кредитним договором припинено у зв`язку із його виконанням, проведеним належним чином і у зв`язку з цим відсутні будь-які зобов`язання за похідним від нього іпотечним договором від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17.
 
Доводи заявника про те, що строк дії кредитного договору не сплинув, в судовому порядку договір не розірваний, позивачі не надали доказів, що стягувачу перераховувались грошові кошти в іноземній валюті, відносини за кредитним договором не припинені та діють, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
 
Звертаючись із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, банк просив стягнути суму заборгованості у грошовій одиниці України - гривні, а не у іноземній валюті та погодився із рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-4357/2009, оскільки не оскаржував його.
 
Вказані дії кредитор вчинив на власний розсуд, вільно скориставшись своїми правами, що відповідає принципу диспозитивності (від пізньолатинського dispositivus - той що розпоряджається) - принцип судочинства, згідно з яким сторони в процесі вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами.
 
З матеріалів справи відомо, що 17 лютого 2020 року державний виконавець Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового стягнення за виконавчим листом № 2-4357/2009 в зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі (а. с. 17). 
 
Таким чином, позичальник ОСОБА_3 виконав рішення суду від 21 жовтня 2009 року у повному обсязі. Вказану постанову про закінчення виконавчого провадження стягувач не оскаржував.
 
Зі змісту іпотечного договору не вбачається, що іпотекою забезпечено зобов`язання позичальника щодо сплати суми боргу з урахуванням частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
Враховуючи вищезазначене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли до висновку, що банк змінив строк виконання основного зобов`язання звернувшись до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками чого суд ухвалив рішення, яке позичальник виконав. Оскільки основне зобов`язання припинено у зв`язку з його виконанням суди правильно зазначили, що наявні правові підстави для припинення іпотеки за іпотечним договором, як похідного від кредитного договору зобов`язання.
 
Подібні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2021 рокуу справі № 727/239/20 (провадження № 61-18940св20)
 
З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17 укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 .
 
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 20 жовтня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4667 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25 жовтня 2004 року за № 5443478.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Позивачем є сторона у цивільному процесі, яка звернулась з відповідною позовною заявою до суду і переконана, що її права порушені чи оспорюються.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
 
ОСОБА_3 не є співвласником предмета іпотеки, не був стороною договору іпотеки, а є стороною кредитного договору.
 
У позовній заяві ОСОБА_3 не зазначає, які безпосередньо його права, а не права іпотекодавця ОСОБА_2 , порушує відповідач.  
 
Враховуючи зазначене, оскільки договір іпотеки укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 не є стороною договору іпотеки, заявлений ним позов не може бути задоволений.
 
Разом з тим, суд першої інстанції у оскаржуваному судовому рішенні поклав обов`язки на осіб, які не є відповідачами у цьому цивільному процесі, зокрема зобов`язав третіх осіб: 
 
- приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипову І. В. внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іпотеки житлового будинку загальною площею 57,1 кв. м, житловою площею 25,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17 та виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 49614677 від 11 листопада 2019 року, майновий поручитель - ОСОБА_2 , іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Есаймент», код ЄДРПОУ 39114866.
 
- Першу Павлоградську державну нотаріальну контору внести відомості до Державного реєстру іпотек про припинення договору іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, який укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 та виключити з Державного реєстру іпотек запис про договір іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, який укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , реєстраційний номер іпотеки 7893356 від 11 вересня 2008 року.
 
Вказані обставини залишилися поза увагою апеляційного суду.
 
Враховуючи, що суд першої інстанції зобов`язав приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипову І. В. та Першу Павлоградську державну нотаріальну контору до вчинення певних дій, хоча вказані суб`єкти не були залучені до участі у справі в якості відповідачів, в цій частині позовних вимог також слід відмовити.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно із частинами першою, сьомою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
При подачі позовної заяви позивачі судовий збір не сплачували.
 
Верховний Суд відхиляє доводи ОСОБА_2 щодо застосування норми статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки хоча позивачі у позовній заяві зазначили про захист прав споживачів, позовні вимоги ОСОБА_2 стосуються припинення договору іпотеки, сторони якого не є споживачами в розумінні вказаного Закону.
 
ОСОБА_3 як позичальник за кредитним договором, а також як особа, яка обґрунтовувала свій позов наявністю відносин кредиту, є споживачем і тому звільнений від сплати судового збору.
 
ТОВ «ФК «Есаймент» за подання апеляційної скарги на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року сплатило 1 261,21 грн, за подання апеляційної скарги на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року - 2 102,00 грн, за подання касаційної скарги на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року - 1 681,60 грн.
 
Оскільки судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Есаймент» підлягає стягненню 3 363,21 грн судового збору.
 
Також в дохід держави з ОСОБА_2 необхідно стягнути 1681,60 грн судового збору пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких їй відмовлено.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Частиною першою статті 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
 
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженоювідповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» задовольнити частково.
 
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року в частині усіх позовних вимог  ОСОБА_1 , в частині позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни та Першої Павлоградської державної нотаріальної контори вчинити певні дії, а також в частині розподілу судових витрат скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про припинення іпотеки залишити без змін, зокрема в частині  припинення іпотеки житлового будинку загальною площею 57,1 кв. м, житловою площею 25,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 05 вересня 2008 року № 058/08/01/17, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , який посвідчений Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2008 року, внесений в Державний реєстр іпотек за реєстраційним номером 7893356 та скасування заборони відчуження вказаного нерухомого майна, встановленої у зв`язку з посвідченням зазначеного договору іпотеки будинку від 05 вересня 2008 року.
 
Стягнути з ОСОБА_2  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» 3 363 (три тисячі триста шістдесят три) грн 21 коп. судового збору.
 
Стягнути з ОСОБА_2  в дохід держави 1681,60 грн (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн 60 коп. судового збору.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           В. С. Висоцька 

Судді:                                                                                                     А. І. Грушицький
                                                                                                                                              І. В. Литвиненко                                                                                                                      Є. В. Петров                                                                                                        О. С. Ткачук