ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2021 р.           Справа№ 911/3242/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Мартюк  А.І. 
 
секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Корпорації «Інтернешнл евіейшн технолоджіс, ІНК» (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC)
на ухвалу          Господарського суду міста Києва 
від                    05.04.2021 (повний текст складено - 12.04.2021)
про                    залишення позовної заяви без розгляду    
у справі          №911/3242/20 (суддя - Літвінова М.Є.)

за позовом          Корпорації "Інтернешнл евіейшн технолоджіс ІНК" 
                    (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC) 
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю 
                    "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" 
про                    зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Корпорація "Інтернешнл евіейшн технолоджіс ІНК" (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC) (надалі - позивач, скаржник, Корпорація) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" (надалі - відповідач, ТОВ «НВП «Техвестсервіс») про зобов`язання вчинити дії, а саме:
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техвестсервіс» надати Корпорації «Інтернешнл евіейшн технолоджіс, ІНК» та її представнику Большакову Дмитру Володимировичу належним чином засвідчені копії наступних документів:
- Фінансову звітність Товариства за 2019 рік; 
- Податкову декларацію з податку на прибуток Товариства за 2019 рік;
- Аудиторський висновок за 2019 рік; - Бюджет та довідку про його виконання за 2019 рік; 
- Фінансовий план та довідку про його виконання за 2019 рік; 
- Оборотно-сальдові відомості бухгалтерського обліку за 2019 рік, а саме:
- Загальну ОСВ (в розрізі валют); 
- ОСВ 8 класу (групування: статті витрат, помісячно); 
- ОСВ 9 класу (групування: статті витрат, помісячно); 
- ОСВ рахунку 31, з субрахунками (групування: валюта, розрахунковий рахунок, помісячно);
- ОСВ рахунку 31, з субрахунками (групування: валюта, статті РГК, помісячно); 
- ОСВ рахунку 30, з субрахунками (групування: валюта, каса, помісячно); 
- ОСВ рахунку 36, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 63, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно);
- ОСВ рахунку 66, з субрахунками (групування: підрозділ, співробітник, помісячно);
- ОСВ рахунку 68, з субрахунками (групування: валюта, контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 37, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 18, з субрахунками (групування: об`єкт, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 53, з субрахунками (групування: об`єкт, договір, помісячно); 
- Обороти рахунку 66, з субрахунками (групування: підрозділ, співробітник, помісячно); 
- Обороти рахунку 67, з субрахунками (групування: учасник, помісячно); 
- Обороти рахунку 10, з субрахунками (групування: об`єкт 0З, помісячно); 
- Перелік проведених та поточних перевірок контролюючих органів (Державної податкової служби та інших) та їх результати; 
- План господарської діяльності на 2020 рік; 
- Фінансовий план на 2020 рік; 
- Структуру та штатний розклад Товариства на 2020 рік; 
- Фінансову звітність підприємства за 1 квартал 2020 року; 
- Податкову декларацію на прибуток підприємства за 1 квартал 2020 року; 
- Бюджет та довідку про його виконання за 1 квартал 2020 року; 
- Фінансовий план та довідку про його виконання за 1 квартал 2020 року; 
- Оборотно-сальдові відомості бухгалтерського обліку за 1 квартал 2020 року, а саме:
- Загальну ОСВ (в розрізі валют); 
- ОСВ 8 класу (групування: статті витрат, помісячно); 
- ОСВ 9 класу (групування: статті витрат, помісячно); 
- ОСВ рахунку 31, з субрахунками (групування: валюта, розрахунковий рахунок, помісячно); 
- ОСВ рахунку 31, з субрахунками (групування: валюта, статті РГК, помісячно); 
- ОСВ рахунку 30, з субрахунками (групування: валюта, каса, помісячно); 
- ОСВ рахунку 36, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 63, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 66, з субрахунками (групування: підрозділ, співробітник, помісячно);
- ОСВ рахунку 68, з субрахунками (групування: валюта, контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 37, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 18, з субрахунками (групування: об`єкт, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 53, з субрахунками (групування: об`єкт, договір, помісячно); 
- Обороти рахунку 66, з субрахунками (групування: підрозділ, співробітник, помісячно); 
- Обороти рахунку 67, з субрахунками (групування: учасник, помісячно); 
- Обороти рахунку 10, з субрахунками (групування: об`єкт 03, помісячно); 
- Фінансову звітність підприємства за 2 квартал 2020 року; 
- Податкову декларацію на прибуток підприємства за 2 квартал 2020 року; 
- Бюджет та довідку про його виконання за 2 квартал 2020 року; 
- Фінансовий план та довідку про його виконання за 2 квартал 2020 року; 
- Оборотно-сальдові відомості бухгалтерського обліку за 2 квартал 2020 року, а саме:
- Загальну ОСВ (в розрізі валют); 
- ОСВ 8 класу (групування: статті витрат, помісячно); 
- ОСВ 9 класу (групування: статті витрат, помісячно); 
- ОСВ рахунку 31, з субрахунками (групування: валюта, розрахунковий рахунок, помісячно); 
- ОСВ рахунку 31, з субрахунками (групування: валюта, статті РГК, помісячно); 
- ОСВ рахунку 30, з субрахунками (групування: валюта, каса, помісячно); 
- ОСВ рахунку 36, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 63, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 66, з субрахунками (групування: підрозділ, співробітник, помісячно);
- ОСВ рахунку 68, з субрахунками (групування: валюта, контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 37, з субрахунками (групування: контрагент, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 18, з субрахунками (групування: об`єкт, договір, помісячно); 
- ОСВ рахунку 53, з субрахунками (групування: об`єкт, договір, помісячно); 
- Обороти рахунку 66, з субрахунками (групування: підрозділ, співробітник, помісячно); 
- Обороти рахунку 67, з субрахунками (групування: учасник, помісячно); 
- Обороти рахунку 10, з субрахунками (групування: об`єкт 03, помісячно).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.11.2020 матеріали позовної заяви у даній справі передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва. 
Під час проведення підготовчих дій, представник відповідача просив суд першої інстанції залишити позовну заяву без розгляду на підставі ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України). 
Позивач проти доводів відповідача щодо залишення позову без розгляду заперечував, посилаючись, зокрема, на афідевіт, відповідно до якого ОСОБА_1 роз`яснено повноваження ОСОБА_2 за довіреністю від 01.06.2020.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №911/3242/20 позовну заяву залишено без розгляду.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що договір про надання правової допомоги від 20.08.2020, укладений між АО «ГРАВІТАС» в особі керуючого партнера Большакова Д.В. та Корпорацією в особі ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 01.06.2020, з якої не вбачається надання повноважень останньому щодо представництва інтересів позивача у судових органах, у тому числі щодо укладання договорів про надання правової допомоги. Водночас, суд першої інстанції зауважив, що у довіреності від 01.06.2020 зазначено, що остання видана без права передоручення повноважень третім особам. 
Крім того, місцевий господарський суд виходив із того, що обставини делегування громадянину ОСОБА_2 повноважень для представництва інтересів Корпорації не можуть встановлюватись на підставі показань свідків, з огляду на що судом відхилено надану позивачем засвідчену копію афідевіту з роз`ясненнями повноважень ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, позивач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №911/3242/20 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного, неповного дослідження та оцінки наданих скаржником доказів. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності повноважень ОСОБА_2 на підписання договору про надання правової допомоги та відсутності повноважень Большакова Д.В. на підписання позовної заяви є помилковим, оскільки Корпорація уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси перед будь-якими органами державної влади (у тому числі в судових органах) в усіх без винятку питань, а також підписувати будь-які документи (у тому числі договір про надання правової допомоги). 
На думку скаржника, судом першої інстанції належним чином не досліджено афідевіт від 05.03.2021 засновника/директора Корпорації Царькової Євгенії, яким підтверджуються повноваження ОСОБА_2, у зв`язку з чим порушено вимоги ст. 86 та ст. 236 ГПК України. Як зазначає позивач, афідевіт не може розцінюватись як показання свідка в розумінні ст. 87 ГПК України, відтак має оцінюватись судом у взаємозв`язку з іншими доказами та аргументами учасників справи.
Окрім наведеного вище, скаржник вважає, що судом першої інстанції в порушення приписів ГПК України прийнято відзив на позовну заяву поза межами процесуальних строків. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 апеляційну скаргу Корпорації "Інтернешнл евіейшн технолоджіс, ІНК" (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Андрієнка В.В.
Судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів, є судом, встановленим законом, про що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №911/3242/20 за апеляційною скаргою Корпорації на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2021, розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 01.06.2021.
Роз`яснено право та встановлено строк для подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, з доказами його надсилання іншим учасникам апеляційного провадження.
Відповідач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін. 
Зокрема, у своєму відзиві відповідач зазначає, що довіреність від 01.06.2020 видана позивачем на ім`я ОСОБА_2 за змістом не є загальною, у ній відсутні чітко зазначені повноваження представника із представництва інтересів довірителя у судових органах, крім того, вказана довіреність має імперативний характер щодо передачі представництва, а саме її заборону - «Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам». Таким чином, враховуючи чітку заборону на делегування повноважень за довіреністю, представник за довіреністю не мав права підписувати Договір №1 про надання правової допомоги та передавати функцію представництва. 
В той же час, відповідач вважає висновок місцевого господарського суду щодо неприйняття афідевіту від 05.03.2021 законним та обґрунтованим, оскільки вказаний документ за своєю суттю та формою не вважається належним доказом, який підтверджує повноваження представника за довіреністю, адже законом та звичаями ділового обороту передбачені інші документи та порядок підтвердження таких повноважень. 
Також відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що строк на подання відзиву на позов до суду першої інстанції не є пропущеним, адже його подано в межах підготовчого засідання. 
З огляду на викладене, на думку відповідача, суд першої інстанції правомірно залишив позов без розгляду, оскільки її підписано особою, яка не мала процесуальної дієздатності та особою, яка не має права її підписувати.
У судове засідання 01.06.2021 з`явились представники сторін, які надали колегії суддів пояснення по суті спору. 
Так, у судовому засіданні 01.06.2021 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу №911/3242/20 для продовження розгляду до суду першої інстанції. В свою чергу, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просила суд залишити оскаржувану ухвалу без змін.
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як вбачається з матеріалів справи, Корпорація "Інтернешнл евіейшн технолоджіс ІНК" (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC) звернулась до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" про зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку з надання позивачу документів, порушено право учасника товариства на інформацію та його корпоративні права.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 прийнято позов Корпорації до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3242/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.01.2021, яке в подальшому протокольною ухвалою відкладено на 22.02.2021.
18.02.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладено, зокрема, клопотання про залишення позову без розгляду в порядку ст. 266 ГПК України. 
Клопотання відповідача обґрунтоване тим, що представник позивача за довіреністю від 01.06.2020 не наділений повноваженнями представляти інтереси Корпорації в судових органах. Крім того, Договір про надання правової допомоги №1 від 20.08.2020 підписано від імені позивача представником за довіреністю - Супруновим Олександром Васильовичем, проте за змістом довіреності від 01.06.2020 останньому не надано повноважень щодо підписання вказаного договору. 
22.02.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив про наявність відповідних повноважень із представництва громадянином Супруновим О.В. інтересів Корпорації.
В подальшому, в межах підготовчих дій, до місцевого господарського суду були подані: заперечення на відповідь на відзив від відповідача, клопотання про долучення документів до матеріалів справи від позивача, заперечення відповідача проти долучення додаткових документів до справи, клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи та пояснення на заперечення, заперечення відповідача щодо долучення документів.
Крім того, підготовче засідання у даній справі неодноразово відкладалось.
26.03.2021 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: нотаріально засвідченого перекладу статуту, роздруківки з інформацією про корпорацію, роздруківки з електронної скриньки та засвідченого перекладу афідевіту, відповідно до якого ОСОБА_1 роз`яснено повноваження ОСОБА_2 за довіреністю від 01.06.2020.
02.04.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на вищевказане клопотання позивача із долученням документів.
Дослідивши надані сторонами докази, заслухавши у підготовчому засіданні 05.04.2021 пояснення представників сторін, місцевий господарський суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України. 
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо залишення у цій справі позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.
Щодо неприйняття судом першої інстанції до уваги доказів, поданих позивачем 26.03.2021, зокрема, афідевіту від 05.03.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 роз`яснено повноваження ОСОБА_2 за довіреністю від 01.06.2020.
Основні положення щодо доказів та порядку їх подання у господарському процесі врегульовано главою 5 ГПК України. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями статей 76, 77 ГПК України встановлено вимоги щодо належності та допустимості доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
При цьому, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 87 ГПК України унормовано, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. 
На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.
Таким чином, надання повноважень із представництва інтересів юридичної особи у судових органах має відображатись у відповідних документах (довіреностях), які відповідно до приписів ГПК України вважаються належними доказами такого представництва. 
Виходячи із наведеного вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обставини делегування повноважень громадянину ОСОБА_2 підлягають доведенню відповідними документами, та не можуть встановлюватись на підставі показань свідків, а тому надана позивачем засвідчена копія афідевіту з роз`ясненнями повноважень ОСОБА_2 правомірно не прийнята місцевим господарським судом до уваги. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при здійсненні правосуддя необхідно виходити із необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст.ст. 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України)). 
При цьому, особливістю дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників (ч.ч. 1 та 2 ст. 92 ЦК України).
Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчиняти правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами
Згідно з ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
За правилами статей 237, 244, 246 ЦК України орган юридичної особи або інша особа, уповноважена її установчими документами, може видати довіреність від імені юридичної особи іншому представнику (який не є органом юридичної особи чи особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені) та уповноважити представника вчинити правочин від імені юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.
Як визначено судом першої інстанції, спірним питанням у даному випадку є наявність повноважень у керуючого партнера Адвокатського об`єднання "ГРАВІТАС" адвоката Большакова Д.В. на представництво інтересів позивача у даній справі та підписання від імені Корпорації позовної заяви, яка подана до суду.
Виходячи із приписів ч. 1 ст. 56 ГПК України, юридична особа може брати участь у судовому процесі особисто, тобто шляхом самопредставництва та (або) через представника. При цьому, особиста участь особи не позбавляє її права мати у цій справі представника. 
У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.
Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в сумі свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.
Конституцією України проголошено, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина 2 статті 3 Конституції України).
Виходячи зі змісту положень ст. 131-2 Конституції України, обов`язковою вимогою для здійснення представництва іншої особи у суді є те, що таке представництво може здійснювати виключно адвокат (за винятком випадків, встановлених законом).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Частиною 4 ст. 60 ГПК України унормовано, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Відповідно до п. 12.3 п.п. 12 "Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги", затверджений Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41, ордер містить наступні реквізити: Посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги № 1 від 20.08.2020.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 20.08.2020, укладений між Адвокатським об`єднанням "ГРАВІТАС" в особі керуючого партнера Большакова Дмитра Володимировича, з однієї сторони та Корпорацією "Інтернешнл евіейшн технолоджіс ІНК" в особі Супрунова Олександра Васильовича, який діє на підставі довіреності від 01.06.2020, з другої сторони.
Таким чином, підставою для виникнення правовідносин між адвокатом та клієнтом, а також надання першим адвокатської допомоги, є договір, а ордер є письмовим документом, що у випадках, встановлених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, які вже виникли на підставі відповідного договору.
Відповідно до змісту довіреності б/н від 01.06.2020 якою Корпорація "Інтернешнл евіейшн технолоджіс ІНК" в особі засновника Царькової Євгенії уповноважила громадянина України ОСОБА_2 представляти інтереси компанії на території України, а саме:
- перед будь-якими фізичними та юридичними особами, в органах нотаріату (у тому числі перед приватними нотаріусами), в органах державної та виконавчої влади, в державних, громадських та приватних установах, в Міністерстві юстиції, виконавчих комітетах відповідних міських (районних) рад або в будь-яких інших органах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у Державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Центрі надання адміністративних послуг, органах Державної податкової інспекції, в органах Державної фіскальної служби, органах Державної податкової служби, органах Пенсійного фонду, державної статистики, в органах соціального страхування та інших органах державної влади, у державних установах та інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності; у тому числі банківських установах тощо, з усіх питань щодо КУПІВЛІ на ім`я компанії будь-якої частки у статутному капіталі будь-якого ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, зареєстрованого за законодавством України, на умовах, які представнику попередньо відомі, що не потребує доказування третім особам (з правом визначення суми договору, порядку розрахунків, інших істотних умов правочину), а також вчиненням усіх передбачених законом дій, що пов`язані із входженням компанії до складу учасників зазначеного товариства та проведенням державної реєстрації відповідних змін у Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з питань щодо створення на території України ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ з будь-якої назвою, визначення найменування, розміру статутного капіталу, видів діяльності, адреси місцезнаходження, звільнення та призначення керівника, зміни найменування, замовити та одержати печатку та штампи, а також з усіх без винятку питань, що стосуватимуться компанії, як учасника (засновника) будь - яких ТОВАРИСТВ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, зареєстрованих за законодавством України з усіма правами, обов`язками та повноваженнями, наданими компанії, як учаснику Товариства установчими документами товариства та чинним законодавством України.
Для чого представник має право: розписуватись від імені компанії, в тому числі: підписувати вати будь-які заяви, акти, інформаційні повідомлення, реєстраційні картки, протоколи, рішення, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративних прав), з правом самостійно визначати будь-які суттєві умови такого договору (договорів), акти прийому-передачі частки в статутному капіталі, установчі документи, статут Товариства у новій редакції на умовах, відомих представникові, договори про відкриття рахунків, тощо та усі інші необхідні документи; вирішувати усі питання, пов`язані з введенням компанії до складу учасників; представляти інтереси компанії на загальних зборах Товариства та голосувати від імені компанії з будь-яких питань, що внесені до порядку денного, на відомих представнику умовах, (зокрема приймати рішення з порядку денного, з кадрових питань тощо), бути представником: у Державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - з усіх питань державної реєстрації, внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в інших органах державної реєстрації - з питань постановки на облік як платника податків та обов`язкових платежів, у будь-яких кредитно-фінансових установах, банках - з питань відкриття тимчасового рахунку та поточних рахунків, з правом підпису усіх необхідних для цього документів; з питань, пов`язаних з формуванням Статутного капіталу Товариства, з правом внесення Статутного капіталу Товариства; отримувати довідки та будь-які інші документи, що є чи будуть необхідними для виконання наданих цією довіреністю повноважень, у тому числі виписку та/або витяг з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отримати Витяг з реєстру платників єдиного податку, Витяг з реєстру платників Єдиного податку та (або) ПДВ, Довідку з органів статистики про включення товариства до ЄДРПОУ, інші свідоцтва, довідки та повідомлення взяття на облік платника податків та страхових внесків; бути представником на загальних зборах учасників Товариства, висувати питання на голосування та голосувати від імені компанії з будь-яких питань, що внесені до порядку денного, на відомих представнику умовах, (зокрема - приймати рішення з порядку денного з питань: прийняття до складу учасників Товариства нових учасників; продажу часток у статутному капіталі Товариства, в числі частки компанії; перерозподілу часток у статутному капіталі Товариства; зміни найменування Товариства; зміни місцезнаходження Товариства; зміни видів економічної діяльності Товариства; зміни розміру статутного капіталу Товариства; реєстрації статуту у новій редакції; приведення статуту у відповідність до норм чинного законодавства; з кадрових питань; звільнення/призначення посадових осіб Товариства; затвердження/погодження укладання правочинів від імені Товариства тощо); надавати згоду на розгляд питань, не включених до порядку денного загальних зборів учасників, голосувати від імені компанії з будь-яких питань не включених до порядку денного; вести від імені компанії переговори щодо умов продажу належної компанії частки у статутному капіталі Товариства, продати вказану частку (за ціну та на умовах на свій власний розсуд) в порядку передбаченому чинним законодавством та установчими документами;          давати усні та письмові пояснення компетентним установам (органам) в разі виникнення такої необхідності, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що можуть виникнути в ході реалізації повноважень за договором доручення та виданою згідно з ним довіреністю, здійснювати розрахунки за договорами, отримувати належні компанії грошові кошти, сплачувати усі необхідні платежі, мито та податки, адміністративний збір, а також виконувати усі інші дії, пов`язані з цією довіреністю.
Крім того, з тексту довіреності б/н від 01.06.2020 вбачається, що вказана довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на три роки і дійсна до першого червня дві тисячі двадцять третього року, якщо не буде припинена раніше відповідно до вимог цивільного законодавства, про що представник буде повідомлений у письмовій формі.
Аналіз довіреності від 01.06.2020, виданої на ім`я ОСОБА_2 дозволяє дійти висновку, що останньому надано право щодо: КУПІВЛІ на ім`я компанії будь-якої частки у статутному капіталі будь-якого ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, вчиненням усіх передбачених законом дій, що пов`язані із входженням компанії до складу учасників зазначеного товариства та проведенням державної реєстрації відповідних змін у Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з питань щодо створення на території України ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ з будь-якої назвою, визначення найменування, розміру статутного капіталу, видів діяльності, адреси місцезнаходження, звільнення та призначення керівника, зміни найменування, замовити та одержати печатку та штампи, а також з усіх без винятку питань, що стосуватимуться компанії, як учасника (засновника) будь - яких ТОВАРИСТВ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ, зареєстрованих за законодавством України з усіма правами, обов`язками та повноваженнями, наданими компанії, як учаснику Товариства установчими документами товариства та чинним законодавством України.
Таким чином, із наведеного вище слідує, що довіреність №б/н від 01.06.2020 не містить зазначення повноважень громадянина ОСОБА_2 із представництва та захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів позивача - Корпорації "Інтернешнл евіейшн технолоджіс ІНК" у судових органах, в тому числі на укладення договорів про надання правової допомоги.
Окрім того, суд першої інстанції вірно встановив, що у довіреності від 01.06.2020 зазначено, що остання видана без права передоручення повноважень третім особам.
Будь-яких інших доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 підписувати договори про надання правової допомоги від імені Корпорації матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку стосовно відсутності повноважень із підписання позовної заяви у даній справі у адвоката Большакова Дмитра Васильовича, якого Корпорацією в особі ОСОБА_2 згідно договору №1 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 20.08.2020 уповноважено представляти інтереси позивача у судових органах. 
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано залишено без розгляду позовну заяву у даній справі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки вона підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності та не має права її підписувати.
Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.  
Важливим елементом верховенства права є гарантії справедливого судочинства. Так, у справі "Bellet v. France" Європейським судом з прав людини вказано, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.  
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.
При цьому, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі "Golder проти Сполученого Королівства" Європейським судом з прав людини зазначено, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її.
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі судової ухвали відсутні.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Корпорацію «Інтернешнл евіейшн технолоджіс, ІНК» (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC).
Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Корпорації «Інтернешнл евіейшн технолоджіс, ІНК» (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №911/3242/20 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 у справі №911/3242/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Корпорацією «Інтернешнл евіейшн технолоджіс, ІНК» (INTERNATIONAL AVIATION TECHNOLOGIES, INC).
4. Матеріали справи №911/3242/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 04.06.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                А.І. Мартюк