ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року	Львів	Справа № 260/800/19 пров. № А/857/8182/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                     Хобор Р.Б.,
суддів                                                                          Судової-Хомюк Н.М., Шевчук С.М.
з участю секретаря судового засідання                        Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Міжгірського міського споживчого товариства та Спілки споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року ухвалене суддею Рейті С.І. в місті Ужгород о 14 год. 30 хв. у справі № 260/800/19 за адміністративним позовом скарги Міжгірського міського споживчого товариства до Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спілки споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств» про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення 22 сесії 7-го скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області № 321 від 13.11.2018 року «Про відмову у виділенні земельних ділянок»;
- зобов`язати Міжгірську селищну раду Міжгірського району Закарпатської області надати дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі Міжгірського міського споживчого товариства, а саме: ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та склади громадського харчування - 0,265 га за адресою: АДРЕСА_1 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - 0,0554 га за адресою: АДРЕСА_2 ; універмаг « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - 0,10460 га за адресою: АДРЕСА_1 ; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - 0,0447 га за адресою: АДРЕСА_3 ; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ОСОБА_1 ) - 0,108 га за адресою: АДРЕСА_4 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - 0,072 га за адресою: АДРЕСА_5 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що вказаним вище рішенням відповідач повторно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розташовані об`єкти нерухомості, що належать на праві приватної власності позивачу з тих підстав, що ці земельні ділянки належать на праві користування Спілці споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств».
Це рішення відповідача позивач вважає протиправним з огляду на те, що позивач є власником нерухомого майна: ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та склади громадського харчування,  магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; універмаг « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - 0,10460 га; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ОСОБА_1 ); магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яке розташоване на земельних ділянках відповідно площею 0,265 га за адресою: АДРЕСА_1 ; площею 0,0554 га за адресою: АДРЕСА_2 ; площею 0,10460 га за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 ; площею 0,0447 га за адресою: АДРЕСА_3 ; площею 0,108 га за адресою: АДРЕСА_4 ; площею 0,072 га за адресою: АДРЕСА_5 .
Вказані земельні ділянки, на підставі рішення відповідача від 16.12.2002 року вилучені від попереднього користувача - Спілки споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств» та передані позивачу для обслуговування нерухомого майна.
Водночас, позивач звертає увагу на те, що, відповідно до частини 1 статті 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 
Тому, позивач вважає, що право користування на вказані вище земельні ділянки у Спілки споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств» припинилося в силу закону та на підставі рішення відповідача від 16.12.2002 року.
З цих міркувань позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у формуванні земельних ділянок, шляхом розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти нерухомості (торгівлі), які належать на праві приватної власності позивачу.
Отже, позивач вважає, що відповідача порушив його право на набуття у власність земельних ділянок, захист якого можливий шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі Міжгірського міського споживчого товариства.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року закрито провадження в цій справі з тих підстав, що таку, що не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Постановою Верховного Суду від 18.08.2020 року ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У цій постанові Верховний Суд вказав, що спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки заснований на оцінці рішення, яке прийняте відповідачем за наслідками реалізації ним владних повноважень. Верховний Суд звернув увагу на те, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги ту обставину, що право користування земельними ділянками Спілки споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств» припинилося на підставі рішення відповідача від 16.12.2002 року та в силу вимог Земельного кодексу України, а тому спір у цій справі не зачіпає цивільні права третіх осіб на земельні ділянки на яких розташовані об`єкти нерухового майна, які належать позивачу.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення 22 сесії 7-го скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області від 13 листопада 2018 року № 321 «Про відмову у виділенні земельних ділянок».
Зобов`язано Міжгірську селищну раду Міжгірського району Закарпатської області повторно розглянути клопотання Міжгірського міського споживчого товариства про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі Міжгірського міського споживчого товариства, а саме: ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та склади громадського харчування - 0,265 га за адресою: АДРЕСА_1 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - 0,0554 га за адресою: АДРЕСА_2 ; універмаг « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - 0,10460 га за адресою: АДРЕСА_6 ; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - 0,0447 га за адресою: АДРЕСА_3 ; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ОСОБА_1 ) - 0,108 га за адресою: АДРЕСА_4 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - 0,072 га за адресою: АДРЕСА_5 , з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили Міжгірське міське споживче товариство та Спілка споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств», подавши апеляційні скарги.
У апеляційній скарзі Міжгірське міське споживче товариство просить рішення суду першої інстанції змінити з тих мотивів, що відповідач при вирішенні клопотання позивача був позбавлений можливості діяти на власний розсуд обираючи один із кількох варіантів рішення, тобто використовуючи дискрецію, оскільки відповідач повторно відмовив позивачу у задоволенні його клопотання з інших причин, які він не вказав при первинному розгляді цього клопотання. 
У апеляційній скарзі Спілка споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств» просить скасувати  рішення суду першої інстанції і відмовити у задоволенні позову та звертає увагу на те, що вона є користувачем земельних ділянок, на яких розташовані належні на праві власності позивачу об`єкти нерухомості. Стверджує, що вказане право засвідчене державними актами, які не скасовані і є чинними. 
Позивач 31.05.2021 року подав клопотання у якому просив слухати справу без його участі.
Третя особа у справі 31.05.2021 року подала клопотання про відкладення через те, що представник третьої особи захворів.
Колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні клопотання про відкладення, оскільки таке не підтверджене відповідними доказами та слухати справу у відсутності сторін за наявними у матеріалах справи доказами, які є достатніми для прийняття рішення. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 03.05.1995 року рішенням зборів пайовиків спільних підприємств Міжгірського госпрозрахункового об`єднання підприємств громадського харчування та коопунівермагу, які входили до складу Міжгірської районної спілки споживчих товариств, на підставі протоколу зборів № 1 від 03.05.1995 року, створено Міжгірське міське споживче товариство.
На виконання рішення зборів пайовиків спільних підприємств Міжгірського госпрозрахункового об`єднання підприємств громадського харчування та коопунівермагу від 03.05.1995 року, Міжгірська районна спілка споживчих товариств постановою від 04.05.1995 року № 41 передала у статутний фонд Міжгірського міського споживчого товариства майно, а саме: ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та склади громадського харчування за адресою: АДРЕСА_1 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 ; універмаг « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_6 ; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 ; кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ( ОСОБА_1 ) - за адресою: АДРЕСА_4 ; магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_5 .
На ці об`єкти нерухомого майна Міжгірським міським споживчим товариством у жовтні – грудні 2000 року та серпні 2001 року оформлено свідоцтва про право власності.
Після оформлення позивачем права власності на об`єкти нерухомості, рішенням Міжгірської селищної ради IV сесії XXIV скликання від 16.12.2002 року вирішено питання щодо припинення права постійного користування Міжгірською районною спілкою споживчих товариств земельними ділянками: площею 0,265 га за адресою: АДРЕСА_1 ; площею 0,0554 га за адресою: АДРЕСА_2 ; площею 0,10460 га за адресою: АДРЕСА_6 ; площею 0,0447 га за адресою: АДРЕСА_3 ; площею 0,108 га за адресою: АДРЕСА_4 ; площею 0,072 га за адресою: АДРЕСА_5 , які знаходяться під об`єктами нерухомості. Також цим рішенням вирішено передати Міжгірському міському споживчому товариству земельні ділянки під об`єктами нерухомості для їх обслуговування, землевпорядній службі внести відповідні зміни в державні акти на право постійного користування серії ІІ-ЗК № 002125 від 01.09.1997 року та серії ІІ-ЗК № 000038 від 16.12.1997 року і внести відповідні зміни в земельно-облікові документи.
В подальшому, 01.08.2017 року позивач з метою реалізації своїх прав на земельні ділянки під об`єктами нерухомості, які належать йому на праві власності звернувся з заявою до Міжгірської селищної ради щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою для відведення земельних ділянок.
Рішенням 22-ої сесії 6-го скликання Міжгірської селищної ради № 255 від 25.12.2012 року позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування об`єктів торгівлі.
За наслідками розгляду подання прокуратури Міжгірського району Закарпатської області від 05.03.2014 року, Міжгірська селищна рада рішенням 31-ої сесії 6-го скликання № 412 від 17.07.2014 року скасувала п. 19.1. попереднього рішення 22 сесії 6 скликання Міжгірської селищної ради № 255 від 25.12.2012 року щодо надання дозволу Міжгірському міському споживчому товариству на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування об`єктів торгівлі.
01.08.2017 року Міжгірське міське споживче товариство звернулося до відповідача з метою отримати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі.
Рішенням Міжгірської селищної ради «Про довивчення та розгляд заяви на наступну сесію» від 26.10.2017 року № 280 заяву позивача відхилено до розгляду справи в Господарському суді Закарпатської області. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року у справі № 807/81/18 визнано протиправним дії Міжгірської селищної ради та зобов`язано надати дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2018 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року в частині зобов`язання Міжгірської селищної ради надати дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі змінено та викладено в наступній редакції: «зобов`язати Міжгірську селищну раду розглянути, з врахуванням вимог Земельного Кодексу України, заяву Міжгірського міського споживчого товариства від 01.07.2017 року № 50 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі Міжгірського міського споживчого товариства».
Рішенням Міжгірської селищної ради від 13.11.2018 року № 321 «Про відмову у виділенні земельних ділянок» відмовлено Міжгірському міському споживчому товариству у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування об`єктів торгівлі, в зв`язку з наявністю державних актів на право постійного користування землею Міжгірською районною спілкою споживчих товариств.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що право користування земельними ділянками на яких розташовані об`єкти торгівлі, що належать позивачу, виникло у позивача в силу вимог Земельного кодексу України, оскільки позивач є власником об`єктів нерухомості, які розташовані на цих земельних ділянках, та в силу рішення Міжгірської селищної ради IV сесії XXIV скликання від 16.12.2002 року, яким земельні ділянки під об`єктами нерухомості передані позивачу у користування.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. 
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Отже, земельні ділянки: площею 0,265 га за адресою: АДРЕСА_1 ; площею 0,0554 га за адресою: АДРЕСА_2 ; площею 0,10460 га за адресою: АДРЕСА_6 ; площею 0,0447 га за адресою: АДРЕСА_3 ; площею 0,108 га за адресою: АДРЕСА_4 ; площею 0,072 га за адресою: АДРЕСА_5 , в силу вимог частини 1 та 2 статті 120 Земельного кодексу України перейшли у користування від Міжгірської районної спілки споживчих товариств до позивача, оскільки позивач є власником об`єктів нерухомості, які розміщені на цих земельних ділянках. 
Водночас, незважаючи на те, що право користування земельною ділянкою, в силу вимог частини 1 та 2 статті 120 Земельного кодексу України перейшло до позивача, як нового власника об`єктів нерухомості, які знаходяться на цій земельній ділянці, така земельна ділянка, якщо вона не сформована раніше, має бути сформована в порядку відведення за нормами статті 123 Земельного кодексу України.
Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 3 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 123 ЗК України, а тому відмова у вирішенні заяви на будь-яких інших підставах, які не передбачені даною нормою, суперечить вимогам закону.
На підстави цих норм та встановлених обставин справи апеляційний суд дійшов висновку, що відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладена в оскарженому рішенні не ґрунтується на нормах Земельного кодексу України, а тому є протиправною.
Зважаючи на це рішення 22 сесії 7-го скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області № 321 від 13.11.2018 року «Про відмову у виділенні земельних ділянок» необхідно скасувати.
Що стосується  позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі Міжгірського міського споживчого товариства, то апеляційний суд зазначає таке.
Апеляційний суд вважає, що у цьому спорі відповідач володіє дискреційними повноваження стосовно розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у користування. Це пояснюється тим, що відповідач при розгляді заяви має перевірити комплектність документів та їх відповідність вимогам частини 3 ст. 123 Земельного кодексу України. Водночас, відповідач при попередньому розгляді заяви цих моментів не перевірив, а в основу оскарженого рішення поставив те, що земельними ділянками, які бажає отримати у користування позивач, користується третя особа у справі.
Апеляційний суд додатково зазначає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженнями є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Тому, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції в тому, що відповідач є органом, який у цьому випадку володіє дискреційними повноваженнями щодо розгляду заяви позивача, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву Міжгірського міського споживчого товариства від 01.07.2017 року № 50 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на яких розміщені об`єкти торгівлі Міжгірського міського споживчого товариства».
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Міжгірського міського споживчого товариства та Спілки споживчих товариств «Міжгірська районна спілка споживчих товариств» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 260/800/19 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повний текст постанови складений  10.06.2021 року