Дата документу 13.05.2021 Справа № 320/4938/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 320/4938/15-ц 
Провадження №22-ц/807/1119/21 
Головуючий в 1-й інстанції – Честнєйша Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С. В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.	
секретар	Бабенко Т.І.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року, постановлену у м. Мелітополь у справі за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Мідяний Єгор Олександрович, на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича, про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», - 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшли скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Мідяний Єгор Олександрович, на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича, про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Скарги обґрунтовані тим, що 11.09.2020 скаржниками отримані поштою постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62769056 та ВП №62769067 відповідно від 10.08.2020. Рішення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про відкриття виконавчого провадження оформлені та прийняті з порушенням чинного законодавства. За встановленими правилами виконавчий лист видається після набрання рішенням законної сили. У постановах про відкриття виконавчого провадження зазначена назва виконавчого документа як: виконавчий лист №320/4938/15-ц, виданий 25.05.2017, документ видав: Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області. Документ вступив в законну силу 23.04.2018. Видача виконавчого листа до набрання рішенням законної сили ЦПК України не передбачено. Виконавчий лист не міг бути виданий раніше набрання судовим рішенням законної сили. Згідно ж постанов про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець прийняв саме такий виконавчий лист, який виданий до набрання рішенням законної сили, що є порушенням діючого законодавства. На підставі викладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати неправомірними та скасувати постанови про відкриття ВП №62769056 від 10.08.2020 та ВП №62769067 від 10.08.2020, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Дмитром Юрійовичем та зобов`язати повернути стягувачу виконавчі листи №320/4938/15-ц, видані 25.05.2017 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року, у задоволенні об`єднаних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Мідяний Єгор Олександрович, на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича, про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції встановив порушення при оформленні виконавчого листа, а відповідно приватний виконавець не мав права приймати такий виконавчий документ до виконання, що вказує на обґрунтованість вимог зазначених у скарзі. 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 2766893,93 гривень та судових витрат – відмовлено повністю.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2018 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року по цій справі скасовано. Позов   Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 57-П/08 від 11 червня 2008 року, укладеним з АБ «АвтоЗАЗбанк», визначену станом на 21 квітня 2015 року у розмірі 2 766 893,93 грн. (два мільйони сімсот шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто три грн.. 93 коп.), із яких: заборгованість за кредитом 2 365 863,88 грн.; по відсотках 341 091,65 грн.; пеня за останній рік – 59 938,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 як солідарного з ОСОБА_1 боржника заборгованість за кредитним договором, що виникла після 3 грудня 2014 року, розмір якої станом на 21 квітня 2015 року становить 363 397,67 грн. (триста шістдесят три тисячі триста дев`яносто сім гривень 67 коп.), із яких за тілом кредиту197 039, 23 грн., за підвищеними відсотками, розрахованими у відповідності з договором поруки - 15% річних 121 612, 88 грн., за пенею 44 745, 56 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення з поручителя ОСОБА_1 простроченої заборгованості зі сплати щомісячних платежів і пені, що утворилася до 3 грудня 2014 року, а також про стягнення з поручителя ОСОБА_3 всієї суми заборгованості за кредитом відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір у розмірі 7673 грн. В рівних частках, тобто з кожного по 2 557 грн.

На виконання рішення Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчі листи: про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 57-П/08 від 11 червня 2008 року, укладеним з АБ «АвтоЗАЗбанк», визначену станом на 21 квітня 2015 року у розмірі 2 766 893,93 грн. (два мільйони сімсот шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто три грн.. 93 коп.), із яких: заборгованість за кредитом 2 365 863,88 грн.; по відсотках 341 091,65 грн.; пеня за останній рік – 59 938,40 грн.; стягнення з ОСОБА_2 як солідарного з ОСОБА_1 боржника заборгованість за кредитним договором, що виникла після 3 грудня 2014 року, розмір якої станом на 21 квітня 2015 року становить 363 397,67 грн. (триста шістдесят три тисячі триста дев`яносто сім гривень 67 коп.), із яких за тілом кредиту197 039, 23 грн., за підвищеними відсотками, розрахованими у відповідності з договором поруки - 15% річних 121 612, 88 грн., за пенею 44 745, 56 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича від 10.08.2020 відкрито виконавче провадження №62769056 з виконання виконавчого листа №320/4938/15-ц, виданого 25 травня 2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 57-П/08 від 11 червня 2008 року, укладеним з АБ «АвтоЗАЗбанк», визначену станом на 21 квітня 2015 року у розмірі 2 766 893,93 грн. (два мільйони сімсот шістдесят шість тисяч вісімсот дев`яносто три грн.. 93 коп.), із яких : заборгованість за кредитом 2 365 863,88 грн.; по відсотках 341 091,65 грн.; пеня за останній рік – 59 938,40 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича від 10.08.2020 відкрито виконавче провадження №62769067 з виконання виконавчого листа №320/4938/15-ц, виданого 25 травня 2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 як солідарного з ОСОБА_1 боржника заборгованість за кредитним договором, що виникла після 3 грудня 2014 року, розмір якої станом на 21 квітня 2015 року становить 363 397,67 грн. (триста шістдесят три тисячі триста дев`яносто сім гривень 67 коп.), із яких за тілом кредиту197 039, 23 грн., за підвищеними відсотками, розрахованими у відповідності з договором поруки - 15% річних 121 612, 88 грн., за пенею 44 745, 56 грн.

З наданих до матеріалів справи копій виконавчих листів, а також відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, вбачається, що у виконавчих листах зазначено дату їх видачі – 25 травня 2017 року; назву документу – виконавчий лист; найменування органу, що видав – Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області; посадові особи, які підписали виконавчий лист - суддя Міщенко Т.М. та секретар суду Фурсова І.В.; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ – 23 квітня 2018 року, справа №320/4938/15-ц, дата набрання рішенням законної сили – 23 квітня 2018 року; строк пред`явлення виконавчого листа до виконання – 23 квітня 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції зазначив, що виконавчі листи були видані Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області після набрання рішенням законної сили, а вказана в них дата видачі – 25 травня 2017 є лише механічною помилкою посадової особи, яка їх видала, що, відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України, є підставою для її виправлення за заявою стягувача або боржника. Обов`язкові реквізити, передбачені ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчих документах наявні. Отже, відсутні підстави вважати, що виконавчі листи не відповідають вимогам ч.1-3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», порушень вимог закону у діях приватного виконавця та в прийнятих ним рішеннях про відкриття виконавчих проваджень не встановлено.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.п.1-7 ч.1, ч.3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачу документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особо із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Як вірно встановив суд першої інстанції, виконавчий документ, який прийнятий приватним виконавцем до виконання, містив усі необхідні реквізити, а відповідно підстав для його повернення не було.

Факт видачі виконавчого листа до набрання рішенням у справі законної сили належними та допустимими доказами не доведено, що вказує на наявність технічної помилки у виконавчих документах, виправлення яких передбачено ст. 432 ЦПК України. 

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги. 
Постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що оскаржувані рішення та дії було прийнято відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження, права чи свободи заявника не було порушено, а тому вимоги скарги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 14 травня 2021 року.

Судді:                                                                С. В. Кухар

                                                               О. В. Крилова

О. З. Поляков