ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/436/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/2873/20 Категорія: на ухвалу 	Суходольський О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22 квітня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря         Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргупершого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року у справі за заявою виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури Є. Троцько про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року виконувач обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі, яка мотивована тим, що у провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ до Черкаської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третіх осіб: Державної екологічної інспекції Центрального округу, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Фіщук С.О. про визнання незаконними та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права приватної власності, усунення перешкод шляхом зобов`язання повернення державі земельної ділянки водного фонду та скасування її державної реєстрації.
Порушення законних інтересів держави у даному позові полягає у незаконній зміні цільового призначення земельної ділянки та, як наслідок, протиправної її передачі у приватну власність для потреб індивідуального дачного будівництва, оскільки ця земля у первинному її стані не могла бути передана у приватну власність та на ній суворо забороняється здійснення будівництва.
Вказує, що на підставі договору купівлі-продажу №4601 від 25.10.2017 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., до ОСОБА_3 перейшло речове право на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:01:001:0026 розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту.
Надалі, на підставі договору купівлі-продажу №1405 від 01.03.2019 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., до ОСОБА_2 перейшло речове право на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:01:001:0026 розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту.
Вказане, на думку прокурора, свідчить про те, що речове право на спірну земельну ділянку, до подачі прокурором позовної заяви до суду, переходило від одного власника до іншого на підставі договору купівлі-продажу, а тому наявні ризики подальшого відчуження земельної ділянки новому власнику під час розгляду даної справи.
На підставі наведеного, прокурор просив суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 за кадастровим номером 7124986000:01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року в задоволенні заяви виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури Є.Троцько про забезпечення позову відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, оскільки заявником не наведено достатніх підстав відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України та не надано належних доказів, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 за кадастровим номером 7124986000:01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану у адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, перший заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, які викладені у поданій ним заяві про забезпечення позову.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
       На підставі Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 27.04.2015 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку кадастровий номер 7124986000:01:001:0026 площею 0,08 га для індивідуального дачного будівництва, яка знаходиться в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області.
На підставі договору купівлі-продажу №4601 від 25.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., речове право на спірну земельну ділянку перейшло від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , а від останньої на підставі договору купівлі-продажу №1405 від 01.03.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. до ОСОБА_2 .
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК підставою забезпечення позову є можливість ускладнення чи неможливість у майбутньому виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 152 ЦПК).
При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Необхідність вирішення цього питання виникає також з положень статті 12 ЦПК України, за змістом якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків та була б гарантована реальна можливість захисту майнових та особистих (немайнових) прав сторін.
Отже, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду та виконання такого рішення.
Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.
В роз`ясненнях, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 2 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
До видів забезпечення позову законом віднесено накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України).
Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.
У позовній заяві зазначається, що підставою для звернення до суду з указаним позовом стало незаконне вибуття з державної власності та набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку та подальший незаконний перехід права власності на цю ділянку до ОСОБА_2 на підставі правочину.
Отже, предметом позову прокурора є правовідносини щодо правомірності набуття права власності ОСОБА_1 , а в подальшому ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку для ведення індивідуального дачного будівництва. 
Складовими права власності на землю є право розпорядження, володіння та користування цією нерухомістю.
У порядку забезпечення позову прокурор вважав необхідним тимчасово обмежити відповідача ОСОБА_2 у праві розпорядження спірним майном, що полягало в накладенні арешту на земельну ділянку та заборони вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельної ділянки.
Колегія суддів доходить висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, оскільки спір щодо земельної ділянки є реальним, носить матеріальний характер, власником спірного майна є відповідач ОСОБА_2 , а відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю, що може стати дійсною перешкодою в ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.
Необхідність збереження правового статусу та стану спірної ділянки відповідає умовам вжиття заходів забезпечення позову та застосуванню правил частини другої статті 149 ЦК.
Такі умови можуть бути забезпечені тимчасовою забороною вчиняти будь-які дії з цією земельною ділянкою.
Отже, колегія суддів вважає, що обґрунтованими є доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації, Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ, призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення.
Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню в порядку ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури задовольнити.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 11 січня 2021 року - скасувати та постановити нове судове рішення.
Заяву виконувача обов`язків керівника Черкаської місцевої прокуратури Є. Троцько про забезпечення позову задовольнити.
Застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини стосовно земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 за кадастровим номером 7124986000:01:001:0026, площею 0,0800 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 квітня 2021 року.

Судді