Справа № 145/110/21 
Провадження № 33/801/297/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя   АДРЕСА_1 , працюючого оператором в ТОВ ТРАНС «Гнівань»,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:
Постановою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року визнано  ОСОБА_1  винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби постановлено стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 20400 гривень.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн.
Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 16.01.2021 о 21:55 год. в м. Гнівань, по вул. Побузькій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «OPEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені чи відкриті зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її такою, що винесена з порушенням закону, не зазначенням мотивів суду ігнорування доводів захисту та ігнорувань клопотань захисту, просить скасувати оскаржувану постанову, винести нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а також викликати та допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , а також осіб, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення як свідків з метою надання свідчень про наявність у нього ознак сп`яніння.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 04.03.2021, відповідно до штампу суду із відміткою про отримання, ним було подано до суду повністю мотивоване письмове клопотання з запереченнями на складений адміністративний матеріал, тому вважає що він не може бути притягнутий до відповідальності за ст. 130 КУпАП саме за цим матеріалом. Проте суд проігнорував подане клопотання та повернув його з вказівкою, що воно було подане після 09.03.2021.
Зокрема вказує, що вказана подія правопорушення не існує, оскільки згідно з протоколом він в 21:55 керував авто, однак на відео відмову від проходження огляду у медичному закладі в нього приймають о 21:10. До того ж в поясненнях свідків полісмени записали час також 21:55 о тобто він абсолютно одночасно і керував авто, і відмовився від проходження огляду. Також в матеріалах справи немає направлення на огляд, йому взагалі не роз`яснили наслідки відмови від огляду, він не знав, що за це передбачена така відповідальність. Крім того, не вказані повні реквізити документа, що посвідчує його особу, оскільки орган, що видав йому водійське посвідчення не вказаний. До того ж його не відсторонили від керування, а просто відпустили їхати далі, що, на думку скаржника, побічно доводить його тверезість і реальну відсутність ознак сп`яніння. Отже вважає, що невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення реальним обставинам справи унеможливлює прийняття у справі законного та обґрунтованого судового рішення. 
В судовому засіданні ОСОБА_1  підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Суду пояснив, що у нього дійсно не працювала ліва фара на ближньому освітленні, у зв`язку з чим його зупинили працівники поліції. Несправність він усунув на місці. Проте працівники поліції повідомили, що у нього є ознаки наркотичного сп`яніння і для спростування цього йому необхідно пройти обстеження в закладі охорони здоров`я. Також повідомили, що за відмову від проходження такого огляду можливо буде суд і дадуть невеликий штраф. Оскільки необхідно було ще забрати знайомого, ОСОБА_1 порадився з дружиною і вони вирішили відмовитися від проходження огляду. Таку відмову він озвучив в присутності свідків.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Пунктом 4 розділу І Інструкції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).
З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене, наявність ознак наркотичного сп`яніння, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення - звужені зіниці очей, які не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці, та оскільки ОСОБА_1 відмовився на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, працівники поліції в присутності двох свідків склали протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає вимогам закону.
Як встановлено з матеріалів справи, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 204740 від 16.01.2021, з якого судом встановлена дата, час і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Встановлені протоколом обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення узгоджуються з іншими матеріалами справи - письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 16.01.2021, згідно яких 16.01.2021 близько 21:40 год. він рухався вул. Побузькою в м. Гнівань, де під час руху помітив, що у нього не працює ліва фара в режимі ближнього світла та в той час йому на зустріч рухалися працівники поліції. Несправність лівої фари він усунув на місці зупинки. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він відмовився, оскільки нервував, поспішав та не мав часу; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого встановлений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неправильне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення часу вчинення адміністративного правопорушення, а тому ОСОБА_1 абсолютно одночасно і керував авто, і відмовився від проходження огляду.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП доказуванню підлягає, серед іншого, не лише факт відмови особи від проходження медичного огляду, а так само факт керування особою транспортним засобом. В протоколі серії ДПР 18 № 204740 від 16.01.2021 зазначено, що  ОСОБА_1  керував транспортним засобом "OPEL OMEGA", д.н.з. НОМЕР_2 , і лише після відмови останнього від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння виникають об`єктивні і суб`єктивні ознаки, за якими такі дії можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівники поліції взагалі не роз`яснили наслідки відмови від огляду.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, а також протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього, встановлено, що ОСОБА_1 в присутності свідків було роз`яснено, що за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідальність настає за ч. 1 ст. 130 КУпАП і справа буде розглядатися в Тиврівському районному суді. Крім того, він, як водій транспортного засобу, повинен був знати вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.
Не спростовують вірні висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування, а просто відпустили їхати далі, що, на думку скаржника, побічно доводить його тверезість, оскільки в даній справі ступень сп`яніння не встановлювалася.
Отже, в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки такий висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).
Суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, Суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду                                     Ю. Б. Войтко