Ухвала
 
18 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 285/2455/14-ц
провадження № 61-7768ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2014 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі             37 457,48 доларів США та пеню в сумі 2 170,21 грн.
 
У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати зобов`язання, що виникли з договору поруки від 27 вересня 2007 року № 11225176000, укладеного між нею та АТ «УкрСиббанк», таким, що припинило свою чинність.
 
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області рішенням                         від 11 лютого 2020 року в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» відмовив. Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнив. Визнав зобов`язання, що виникли за договором поруки від 27 вересня 2007 року № 11225176000, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , такими, що припинили свою дію. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Житомирський апеляційний суд постановою від 17 лютого 2021 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого  2020 року в частині відмови в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту               від 27 вересня 2007 року № 11225176000 станом на 29 квітня 2014 року в сумі                     37 647,73 доларів США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту -                    36 713,59 доларів США; заборгованості за процентами - 743,89 доларів США та пені в сумі 2 170,38 грн. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» судовий збір у сумі 9 135 грн. В решті рішення суду залишив без змін.
 
04 травня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року (повний текст якої складено 14 квітня 2021 року), в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження
 
Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Крім цього в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Разом із цим, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке мотивоване тим, що його майновий стан не дозволяє йому сплатити судовий збір внаслідок того, що він здійснює підприємницьку діяльність з 2004 року з надання в оренду та експлуатацію власного і орендованого майна, відповідно до податкової декларації за 2020 рік його дохід становив 2 400 грн. 
 
На підтвердження наведеного заявником надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань                  від 10 березня 2021 року, податкову декларацію про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2020 рік.
 
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Згідно частини другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Частиною першою та третьою статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Системний аналіз статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України дає підстави для висновку, що законом передбачено можливість звільнення від сплати судового збору для позивачів у справі.
 
Оскільки ОСОБА_1 за первинними позовними вимогами є відповідачем у даній справі, тому відсутні правові підстави для звільнення його від сплати судового збору, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
 
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Позовну заяву подано у червні 2014 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 грн) (мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року - 1 218 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позовної заяви у даній справі).
 
1 % ціни позову становить більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тому судовий збір подання касаційної скарги в даному випадку становить 7 308 грн                  (3 654 грн х 200 %).
 
Враховуючи наведене, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 7 308 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 7 308 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            А. Ю. Зайцев