Дата документу 12.05.2021 Справа № 333/4668/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 333/4668/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
№ 22-ц/807/1166/21                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів на дитину,
ВСТАНОВИВ

В серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 02.08.2016 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 27.09.2017 року, та до досягнення дитинною повноліття та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення дитинною повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 27.09.2017 року (а.с. 5-6).
Відповідно до довідки № 1282/02-8 від 03.10.2017 року, виданої головним лікарем Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради Літвіновим В.В., ОСОБА_4 перебуває на обліку в дитячій амбулаторії № 8 Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, з народження. ОСОБА_4 спостерігається на диспансерному обліку з діагнозом: Дисплазія тазо-стегнових суглобів. Вірусна деформація нижніх кінцівок. Затримка фізичного розвитку. Білково-енергетична недостатність легкого ступеню. Синдром м`язової гіпотонії на резидуально-органічному фоні.
Згідно витягу з наказу № 71/К від 03.07.2020 року ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до шести років з 07.07.2020 року по 06.01.2021 року.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про дохід ОСОБА_1 у 2018 році та у IV кварталі 2019 року, відсутня; за І-ІІІ квартал 2019 року дохід ОСОБА_1 склав 6020,00 гривень (соціальні виплати); за перший квартал 2020 року дохід склав 1422,63 гривні (нарахована заробітна плата).

Посилаючись на вищезазначене просила суд, збільшити розмір аліментів, а саме: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь, на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду та до досягнення дитинною повноліття, оскільки з моменту ухвалення рішення погіршилося матеріальне становище позивача та стан здоров`я дитини.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 січня 2021 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, присуджених рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2017 року на утримання доньки ОСОБА_4 шляхом збільшення їх розміру з 1/6 частини до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2017 року по справі № 336/5453/17 до 1/3 частини від заробітку(доходів) відповідача.

Третя особа скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, Позивач незаконно вимагає не тільки збільшення аліментів на свою дитину, а й на своє утримання, вважає, що цим порушуються права її дитини-інваліда. Відповідач є боржником по сплаті аліментів. З цих підстав просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 02.08.2016 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12). 

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 27.09.2017 року, та до досягнення дитинною повноліття та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення дитинною повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 27.09.2017 року (а.с. 5-6).

Відповідно до довідки № 1282/02-8 від 03.10.2017 року, виданої головним лікарем Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради Літвіновим В.В., ОСОБА_4 перебуває на обліку в дитячій амбулаторії № 8 Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, з народження. ОСОБА_4 спостерігається на диспансерному обліку з діагнозом: Дисплазія тазо-стегнових суглобів. Вірусна деформація нижніх кінцівок. Затримка фізичного розвитку. Білково-енергетична недостатність легкого ступеню. Синдром м`язової гіпотонії на резидуально-органічному фоні (а.с. 14).

Згідно витягу з наказу № 71/К від 03.07.2020 року ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до шести років з 07.07.2020 року по 06.01.2021 року (а.с. 15).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, інформація про дохід ОСОБА_1 у 2018 році та у IV кварталі 2019 року, відсутня; за І-ІІІ квартал 2019 року дохід ОСОБА_1 склав 6 020,00 гривень (соціальні виплати); за перший квартал 2020 року дохід склав 1 422,63 гривні (нарахована заробітна плата) (а.с. 16).

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2006 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину, відмовлено (а.с. 45-46). 

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. 

Звертаючись із позовом про збільшення розміру аліментів позивач зазначала, що вона до народження дитини працювала в КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня». Після досягнення дитиною 3-х років через стан здоров`я дитини та висновків лікарів вона вимушена була взяти відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 6 років. Аліменти на своє утримання вона перестала отримувати по досягненні дитиною 3 років. Також вона перестала отримувати соціальну допомогу при народженні дитини. Отже на сьогоднішній день її матеріальне становище погіршилось у порівнянні з колишнім періодом. 

Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком неповнолітньої дитини  ОСОБА_4  і  зобов`язаний утримувати її шляхом сплати аліментів. У даний час, враховуючи погіршення матеріального становища ОСОБА_1 , враховуючи стан здоров`я доньки ОСОБА_4 , аліменти у розмірі 1/6 гривень щомісячно не можуть у повній мірі задовольнити потреби дитини у харчуванні, одязі, лікуванні, тощо. 

Враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, та враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 має інші аліментні зобов`язання, згідно рішення суду з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, і ухвалене судом рішення по даній справі вплине на матеріальне становище неповнолітнього сина ОСОБА_4 , суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому суд правильно врахував те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері , так і батька.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382  ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 12 травня 2021 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З. Поляков