ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10686/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі №160/10686/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства  “Дельта Банк”  про визнання права позивача на отримання гарантованої суми та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.09.2020 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-2), в якому просила:
- визнати право позивача на отримання гарантованої суми 43320,53грн. відшкодування договору банківського вкладу «Класичний» (депозиту) №011-03727-260215 «Зростаючий» від 26.02.2015р.;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести данні позивача до переліку (реєстру) рахунків як вкладника ПАТ «Дельта Банк», та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести данні позивача до загального переліку (реєстру) рахунків (реєстру вкладників) Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позов повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року позов ОСОБА_1  залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позовної заяви протягом десятиденного терміну шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку; уточненої позовної заяви та її копій відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, в якій зазначити ім`я відповідача-1, а також його реєстраційний номер облікової картки платника податків, та викласти свої позовні вимоги з дотриманням приписів ч.1 ст.5 КАС України; належним чином завірених копій документів, що додані до позовної заяви, для відповідача.
На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову, в якій позивач зазначила, що початок перебігу строку на звернення до суду розпочався після отримання нею листа Уповноваженої особи №3421075 від 28.08.2020, з якого вона і дізналась про порушене право, а саме не включення її до реєстру вкладників та визнання договору №011-03727-260215 «Зростаючий» від 26.02.2015р. банківського вкладу нікчемним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позов повернуто позивачеві. При  цьому суд першої інстанції, відмовляючи в поновленні строку звернення до суду та повертаючи позовну заяву суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та про наявність права на відшкодування гарантованої суми вкладу позивач повинна була дізнатись в жовтні 2015 року під час формування уповноваженим ФГВФО переліку вкладників банку. Крім того, суд першої інстанції зазначив в ухвалі, що позивачем не надано суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а також доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Приписами ч. 1, ч.2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до суду мають значення для вирішення питання прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а відтак і для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до норм частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78   цього Кодексу.
Отже, вирішуючи питання щодо строку коли позивач дізнався або ж повинен був дізнатись про порушення його прав необхідно враховувати якими доказами сторони обґрунтовують/спростовують факт обізнаності з порушенням прав та початком перебігу строку звернення до суду.
Водночас суд першої інстанції, вирішуючи питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду, визначив початок його перебігу з часу віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та виникненням у зв`язку з цим у позивача права на відшкодування.
При цьому сам собою факт віднесення банку до категорії неплатоспроможних не порушує права вкладника на отримання гарантованої суми, а виникнення у позивача такого права не означає, що таке право визнається відповідачем та що таке буде ним реалізоване.
Відповідно до частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № №826/9675/17, та від 10.12.2020 року № 640/9328/20.
Як вбачається з клопотання, поданого позивачем на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суд від 14 вересня 2020 року (вх. № 59972/20 від 23.09.2020 року), позивач просить поновити строк звернення з позовною заявою та на підтвердження поважності причин до клопотання додає копію листа від 28 серпня 2020 року № 05-3421075 (а.с. 25), з яким Уповноважена особа фонду повідомляє позивача , що укладений 26 лютого 2015 року договір № 011-03727-260215 за результатами перевірки є нікчемним. 
Таким чином, з наведеного вбачається, що початок перебігу строку звернення до суду з зазначеним позовом розпочався саме після отримання листа від 28 серпня 2020 року № 05-3421075, яким позивача повідомили про нікчемність договору банківського вкладу відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Отже, позивач звернулась до суду з даним позовом в межах строку, передбаченого ст. 122 КАС України.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті   317, пункту 1 частини 1 статті ст.   320 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання, тому оскаржувану ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 320, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі №160/10686/20 – скасувати.
Справу № 160/10686/20 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко