24.05.21
22-ц/812/1016/21Провадження № 22-ц/812/1016/21 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України
24 травня 2021 року м. Миколаїв 
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Бондаренко Т.З., 
суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання: Колосовою О.М.,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу №945/1787/20 за апеляційною скаргою
 
ОСОБА_1 
 
на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Войнарівського В.В., за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів, - 

 
В С Т А Н О В И В:
В жовтні 2020 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення аліментів. 
Позивачка зазначала, що за час проживання однією сім`єю у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення фактичних відносин з відповідачем, дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Позивачка прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але їх не вистачає для повного забезпечення.  Відповідач, який є батьком дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні всім необхідним для належного її розвитку та виховання. Зазначає, що відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дитині, батьком якої він є, але ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та забезпечувати її матеріально.
Враховуючи вказане просить стягувати з ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду з позовом.
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто аліменти на користь позивачки з ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі 3000 грн. Але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Розподілено судовий збір.
Вказане рішення мотивовано тим, що суд вважав за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 3000 грн.
В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, незаконність оскарженого судового рішення, просив його змінити стягнувши з нього аліменти в розмірі 1500 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано матеріальний стан відповідача, оскільки він не отримує відповідного доходу для сплати аліментів у розмірі, визначеному судом. 
Позивачка своїм правом на відзив не скористалась.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам не в повній мірі відповідає.
  Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини у свідоцтві про народження вказаний відповідач – ОСОБА_1 . (а.с.8).
Згідно довідки відділу «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ольшанської селищної ради №3263 від 22 жовтня 2020 року про склад сім`ї дитина проживає разом із позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні (а.с.19).
Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково та стягуючи зі ОСОБА_1  на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини  в розмірі 3000 грн. щомісяця,  суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
На підставі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно із  ч. ч.  1, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.  За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.  Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.  
У відповідності з  ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Як видно з доводів позивачки, відповідач працевлаштований, має на праві власності три автомобіля, нерухоме майно-квартиру та має можливість сплачувати аліменти у розмірі нею зазначеному. 
Відповідач заперечує проти даних обставин.
Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, відповідач надав до суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого останній зареєстрований як підприємець та здійснює вид діяльності надання послуг у сфері таксі. 
       Також ОСОБА_1 надав звіт про нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з якої вбачається що його дохід за рік склав 43615 грн. (а.с.55 ). Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку за 2021 рік щомісячний дохід відповідача на даний час становить 6000 грн. на місяць з якого здійснюються встановлені законом відрахування.
Інші належні та переконливі докази, які б свідчили про те, що відповідач працює та отримує дохід в більшому розмірі, а саме 25000 грн. в місяць, як зазначає позивачка, в матеріалах справи відсутні.
       Наявна на праві власності у відповідача квартира АДРЕСА_2 , не може вплинути на збільшення розміру аліментів, оскільки останній в ній проживає. 
Крім цього, відповідач надав інформацію щодо наявності у нього на праві власності трьох автомобілів, дві з яких Mitsubishi Galant, 1994 року випуску, ЗАЗ - Daewoo, 2004 року випуску, не мають значної вартості в силу їх зносу. Автомобіль ЗАЗ Vida, 2013 року випуску використовується відповідачем з метою отримання заробітку. 
Посилання позивачки на наявність захворювання у дитини може бути підставою для стягнення додаткових витрат на її лікування.
       За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про  те, що оскільки відповідач є працездатною особою, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачкою, та враховуючи відсутність доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідача за станом здоров`я й вік дитини,  суд  обґрунтовано  стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 29 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню  на утримання дитини в сумі 3000 грн., районний  суд не в повній мірі врахував матеріальне становище відповідача, оскільки він не отримує відповідного доходу для сплати аліментів у розмірі, визначеному судом та інші обставини справи.
Колегія суддів з урахуванням матеріального  становища відповідача, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, та обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини в сумі 2000 грн.  
В той же час відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
За таких обставин, на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду в цій частині необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини з 3000 грн. до 2000 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд,-

П О С Т А Н О В  И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 квітня 2021 року  - змінити в частині розміру стягнутих аліментів.
Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_3 ; паспорт серія НОМЕР_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстрована АДРЕСА_1 ; паспорт серія  НОМЕР_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання сина  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1   з  3000  грн. до 2000 грн. 
В іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Судді: Т.З.Бондаренко
        Т.В.Крамаренко
                                                                                                В.І.Темнікова