ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 806/5143/15
адміністративне провадження № К/9901/24980/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Овруцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду у складі судді Шимоновича Р.М. від 14 січня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Жизневської А.В., суддів Котік Т.С., Малахової Н.М. від 08 червня 2016 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Словечанський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» до Овруцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Дочірнє підприємство «Словечанський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» (далі - позивач, Підприємство) звернулося до суду з позовом до Овруцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - відповідач, Інспекція), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09 жовтня 2015 року №0000412200 в частині збільшення грошового зобов`язання зі сплати до бюджету частини чистого прибутку на суму 12751,00 грн та №0000432200 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 90701,00 грн та в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 45351,00 грн; від 30 листопада 2015 року №0000482200 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в сумі 7651,00 грн та в частині застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 3826,00 грн; від 01 грудня 2015 року №0000462200 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції за платежем «частина чистого прибутку комунальних унітарних підприємств та їх об`єднань, що вилучаються до місцевого бюджету» в сумі 3189,00 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказувало, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на помилковій оцінці операцій з контрагентом позивача - Компанією «Zortex Business LLP» (Великобританія), оскільки у Підприємства не було жодних підстав вважати, що контрагент з 15 липня 2014 року ліквідований, враховуючи, що оплата за поставлену продукцію проведена, від банківських установ не надходило інформації про ліквідацію контрагента, а на митниці жодних зауважень при митному оформленні товару не отримувалось, відтак прийняті Інспекцією податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Суди встановили, що посадовими особами Інспекції проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 2014 року, за результатами якої складено акт від 29 вересня 2015 року №589/22-00-05437629, згідно якого зафіксовано порушення позивачем вимог, окрім іншого, пунктів 135.1, 135.2, 135.4, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.1 статті 137, пункту 138.4 статті 138, підпункту 153.1.1 пункту 153.1 статті 153, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 199.1, 199.2, 199.4, 199.5 статті 199 Податкового кодексу України (далі - ПК України), статті 29 Бюджетного кодексу України та пунктів 1, 2, 3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, що був затверджений постановою КМ України від 23 лютого 2011 року №138, в результаті чого Підприємством занижено суму податку на прибуток підприємств, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за 2014 рік, всього у розмірі 140586,00 грн., частину чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету, на загальну суму 279731,00 грн та ПДВ у сумі 90945,00 грн.

Перевіркою встановлено, що між Підприємством (як продавцем) та Компанією «Zortex Business LLP» (Великобританія) (як покупцем) укладено контракт від 13 травня 2013 року №13/2013 С, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує на умовах СРТ - Одеса-Іллічівськ пиловник сосновий у кількості 500 м. куб. довжиною 3,8 м., 5,8 м. Загальна вартість контракту складає 400000 доларів США

Платіж за поставлену партію товару (100% передоплата) здійснюється в доларах США шляхом банківського перерахунку на валютний рахунок продавця. Всі витрати і збори щодо здійснення перерахунку валюти, пов`язані з виконанням даного контракту на території покупця, оплачуються покупцем, на території продавця продавцем (пункти 4.1- 4.3 контракту).

До контракту укладались відповідні доповнення за №№1-23.

На підтвердження виконання договірних зобов`язань з вищевказаним контрагентом позивач подав: вантажно-митні декларації на відправку лісопродукції за січень-листопад 2014 року, залізничні накладні на перевезення вантажу за січень-жовтень 2014 року, рахунки фактури за січень-жовтень 2014 року, специфікації, накладні на відправку лісопродукції за січень-жовтень 2014 року, банківські виписки про сплату фірмою ZORTEX BUSINESS LLP відвантаженої на її користь продукції за січень-вересень 2014 року, відомості про розрахунки між Підприємством та фірмою «Zortex Business LLP».

Станом на 31 грудня 2014 року у Підприємства обліковується кредиторська заборгованість в розмірі 3314,91 доларів США, що еквівалентно 42504,12 грн.

Інспекція зазначає, що Компанія «Zortex Business LLP» згідно з інформацією, викладеною у листі Міністерства закордонних справ України від 24 лютого 2015 року №630/17-200-490 «Щодо перевірки Компанії «Zortex Business LLP»», з 15 липня 2014 року ліквідована.

За позицією відповідача, сума кредиторської заборгованості у розмірі 3314,91 доларів США (в гривневому еквіваленті становить 42504,12 грн.), яка станом на 31 грудня 2014 року залишилась непогашеною відповідно до контракту від 13 травня 2013 року №13/2013 С, не може бути в подальшому стягнутою та підпадає під визначення безнадійної заборгованості, яка в порушення підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 ПК України не була включена позивачем до складу інших доходів у 2014 році, що також призвело до заниження частини чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету. Вказані обставини, на думку податкового органу, свідчать й про безпідставне застосування Підприємством нульової ставки ПДВ при вивезенні товарів за межі митної території України у відповідності до підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України й, як наслідок, його заниження у перевіреному періоді, так як у випадку невідповідності у вантажних митних деклараціях інформації щодо одержувача товару, такі документи не можуть підтверджувати експорт продукції.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Незгода з таким рішенням стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Приймаючи такі рішення, суди зазначили, що доводи контролюючого органу про ліквідацію Компанії «Zortex Business LLP» не знайшли свого підтвердження в ході з`ясування обставин у справі, а самим відповідачем жодних порушень щодо оформлення первинних фінансово-господарських документів за взаємовідносинами позивача з вказаним вище контрагентом не виявлено; постачання товару відповідно до укладеного контракту підтверджується первинними документами встановленої форми; після 15 липня 2014 року Компанію «Zortex Business LLP» обслуговували іноземні банки, а митні органи України з урахуванням виконання усіх належних митних процедур здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України, отже доводи контролюючого органу про заниження позивачем відповідних податкових зобов`язань є необґрунтованими.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення ними норм матеріального права та порушення процесуальних норм - вирішення спору без повного та всебічного дослідження всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду справи, просив рішення судів скасувати і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи касаційну скаргу, зазначав, що відповідно до інформації, отриманої від Міністерства закордонних справ України, Компанія «Zortex Business LLP» ліквідована 15 липня 2014 року, що, відповідно, ставить під сумнів вчинення між нею та Підприємством правочинів і експортних операцій після цієї дати; Компанія «Zortex Business LLP» (Шотландія) не є правонаступником Компанії «Zortex Business LLP» (м.Лондон, Великобританія), це два різні партнерства з обмеженою відповідальністю, які не пов`язані між собою та мають різні реєстраційні дані. Відтак кошти у розмірі 3314,91 доларів США (в гривневому еквіваленті становить 42504,12 грн.), що обліковуються як кредиторська заборгованість по контракту від 13 травня 2013 року №13/2013 С, не можуть бути в подальшому стягнутими та підпадають під визначення безнадійної заборгованості й повинні були бути відображені підприємством в складі інших доходів за вказаний звітний період. Інспекція по суті вважає, що наявність у Підприємства облікових документів не є безумовним свідченням фактичного здійснення господарської операції з даним нерезидентом та, не дивлячись на їх формальну відповідність нормативно встановленим вимогам, вони не можуть бути підставою для внесення відображених в них показників до даних бухгалтерського обліку.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 135.4.1 пункту 135.4 статті 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135 статті 135 ПК України інші доходи, зокрема, включають суми безнадійної кредиторської заборгованості.

За визначенням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 безнадійною заборгованістю визнається, окрім іншого, заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

Порядок визнання доходів встановлений статтею 137 ПК України.

Згідно із підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За змістом приписів пункту 135.2 статті 135 та пункту 138.2 статті 138 ПК України як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Зміст вищенаведених норм ПК України дає підстави вважати, що до складу валових витрат платника податку належать витрати, які: 1) підтверджені первинними документами; 2) пов`язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг і охороною праці), тому право на зменшення об`єкта оподаткування податку на прибуток на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Разом з тим, згідно усталеної практики Верховного Суду та Верховного Суду України господарська операція визнається легітимною у разі повної дієздатності всіх її учасників. Всі первинні документи можуть прийматись як докази здійснення господарських операцій, якщо вони оформлені належним суб`єктом. Обставини справи повинні бути встановлені в повному обсязі на підставі належних, допустимих та достатніх доказах без будь-яких сумнівів та суперечностей.

Крім того, пунктом 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138, визначалось, що частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб`єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Як вже зазначалося вище, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про збільшення грошових зобов`язань, нарахованих по господарських відносинах із Компанією «Zortex Business LLP», суди першої та апеляційної інстанцій виходили, зокрема, з того, що реальність господарських операцій між Підприємством та Компанією «Zortex Business LLP» згідно контракту від 13 травня 2013 року №13/2013 С підтверджена належним чином оформленими вантажними митними деклараціями, банківськими виписками (платіжними дорученнями) в іноземній валюті та іншими документами бухгалтерського обліку. За висновком судів Компанія «Zortex Business LLP» не ліквідована, а лише згідно протоколу зборів її партнерів від 14 липня 2014 року змінила реєстраційну адресу в межах однієї країни - Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії: з Англії та Шотландію.

Проте, в даному випадку, в листі Міністерства закордонних справ України від 24 лютого 2015 року №630/17-200-490 «Щодо перевірки Компанії «Zortex Business LLP» зазначено не лише про ліквідацію контрагента з 15 липня 2014 року, а й про внесення 30 вересня 2014 року до реєстру нової компанії з ідентичною назвою «Zortex Business LLP» (саме реєстрацію нової компанії, а не реєстрацію зміни юридичної адреси діючої компанії «ZORTEX BUSINESS LLP», United Kingdom).

Тобто, період з 15 липня 2014 року по 30 вересня 2014 року щодо правомочності названої Компанії підлягав ретельній перевірці на підставі належних та допустимих доказів, однак такої судами зроблено не було.

В судових рішеннях відсутні обґрунтовані мотиви, яким чином протокол зборів партнерів від 14 липня 2014 року спростовує інформацію Міністерства закордонних справ України про ліквідацію Компанії з 15 липня 2014 року.

Поза увагою судів залишено й доводи податкового органу про ліквідацію Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» з 15 липня 2014 року за рішенням реєстратора, оскільки компанія була недіючою, а не за самостійним рішенням учасників, а також про відсутність податкової звітності з 31 грудня 2012 року, рахунків та активів в останньої.

Вказані обставини мають важливе значення з урахуванням наявності кримінального провадження, в якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені «ZORTEX BUSINESS LLP» з електронної адреси, розташованої на території України.

Отже, підсумовуючи наведене, слід констатувати, що суди, не надавши правової оцінки спірним правовідносинам з урахуванням всіх обставин справи, дійшли передчасних висновків по суті позовних вимог.

Допущені судами при з`ясуванні обставин цієї справи недоліки щодо обсягу, змісту, необхідності та достатності доказів унеможливлюють формулювання правового висновку. Їх усунення можливе лише у разі відновлення судового розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення на підставі статті 353 КАС України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Овруцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко