Ухвала
26 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 758/6962/16-ц
провадження № 61-3072ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 грудня 2020 року                         у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди. 
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року задоволено позов ОСОБА_2 . 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 99 919,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з цим судовим рішенням відповідач подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто.
25 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 грудня 2020 року про повернення апеляційної скарги у вказаній справі, з пропуском строку на касаційне оскарження встановленого у частині першій статті 390 ЦПК України і яка не відповідала вимогам статей 389, 392 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (десять днів з моменту отримання ухвали). Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу звернутись до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, з наведенням підстав поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ухваленого в цій справі судового рішення, також подати уточнену касаційну скаргу із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження. 
20 квітня 2021 року ОСОБА_1 надіслала клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, яке на думку відповідача, підтверджує причини пропуску строку на касаційне оскарження, але не подала виправлену касаційну скаргу із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження, яка б відповідала вимогам статей 389, 392 ЦПК України.
Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до положень частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала, якщо не усунуті її недоліки у встановлений судом строк відповідно до вказівок в ухвалі суду про залишення скарги без руху.
Зазначений недолік (відсутність обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження), який був підставою для залишення касаційної скарги без руху, не усунуто у встановлений строк, що відповідно до положень частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України є підставою для повернення касаційної скарги.
Керуючись статтями 185, 260, 389, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди визнати неподаною та повернути скаржнику. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                             М. М. Русинчук