КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

провадження №22-ц/824/5650/2021                                       
справа №758/15310/18
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 квітня 2021 року                                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.
 
   розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюКурлейко Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Захарчук С.С. 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу,-
встановив:
 
            Додатковим рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат.
 
            Не погодившись з ухваленим рішенням, Курлейко О.С. в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення скасувати, стягнути із ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу.
 
            В апеляційній скарзі посилається на те, що неподання разом із першою заявою по суті спору заяви про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні. Зазначає, що у позовній заяві було вказано про намір понести витрати на правничу допомогу, докази про що будуть надані. Вказує, що з вини відповідача розгляд справи тривав більше двох років, що змусило позивача звернутись за правничою допомогою.
 
            Відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу. Вказує на законність висновків суду щодо обов`язку позивача разом із першою заявою по суті справи орієнтовного розрахунку судових витрат. Докази про судові витрати вважає неналежними, а саме: суми в детальному описі та акті не співпадають з фактично сплаченою сумою, а визначений договором порядок оплати роботи адвоката не узгоджується з фактично отриманими сумами; договір від 11 липня 2019 року та додаткова угода від 15 грудня 2020 року не містять печаток, тоді як на квитанціях вони наявні; до договору не надано доручення адвокатського об`єднання на підтвердження повноважень адвоката Курлейко О.С. укладати зазначені договори; Курлейко О.С. не є керівником адвокатського об`єднання. Плату за підготовку та направлення клопотання про призначення справи до розгляду вважає необґрунтованою. Плату за участь в судових засіданнях також уважає необґрунтованою з посиланням на те, що незалежно від тривалості судового засідання плата є однаковою. 
 
            В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
 
            Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.
            
 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що разом із першою заявою по суті справи позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.
 
З такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може з огляду на таке.
 
            Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
            Згідно із статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.
 
            Згідно із статтею 134 ЦПК України:
1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
 
            Згідно із статтею 137 ЦПК України:
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Статтею 246 ЦПК України визначено наступне:
1. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
2. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
3. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
 
Відповідно до зазначених вимог процесуального закону для відшкодування судових витрат заявник має дотриматися такого алгоритму та вчинити наступні процесуальні дії:
1)   з першою заявою по суті справи зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат;
2)   подати докази про витрати до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду;
3)   якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
 
       У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року, "Гімадуліна та інші проти України" від 10 грудня 2009 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року, "Меріт проти України" від 30 березня 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. 
 
       При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 
       У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
 
       З матеріалів справи убачається, що в листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В позовні заяві зазначила, що нею укладено договір про надання правової допомоги з метою отримання професійної правничої допомоги та необхідні докази на підтвердження витрат будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
 
       23 грудня 2020 року у справі відбулось чергове судове засідання, у якому був присутній представник позивача - адвокат Курлейко О.С. та ухвалено рішення по суті спору про розірвання шлюбу між сторонами. 
 
       28 грудня 2020 року адвокатом Курлейко О.С. направлена на адресу суду заява про приєднання Договору про надання правничої допомоги від 11 липня 2019 року, додаткової угоди від 11 липня 2019 року, детального опису робіт від 24 грудня 2020 року, акта здачі-приймання виконаних робіт від 24 грудня 2020 року, квитанції до прибуткового касового ордеру №300 та №399, одночасно просить вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
       З наданих документів убачається, що 11 липня 2019 року між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням "Кіровоградська обласна колегія адвокатів" в особі адвоката Курлейко О.С.,  укладено договір про надання правничої допомоги.
 
       Відповідно до цього договору ціна за правничу допомогу встановлюється за домовленістю сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.
 
       Відповідно до умов додаткової угоди від 15 грудня 2020 року до зазначеного вище договору, адвокат Курлейко О.С., учасник АО "Кіровоградська обласна колегія адвокатів", зобов`язалась надавати правничу допомогу у цивільній справі №7558/15310/18. Умовами угоди визначено, що вартість правової допомоги при складанні процесуальних документів, збиранні та поданні доказів під час розгляду справи у суді першої інстанції становить 3000 грн. (пункт 4); вартість послуг за представництво (участь) адвоката становить 1000 грн. за одне судове засідання або судодень, незалежно від того, чи відбулось судове засідання з причин, що не залежать від адвоката (пункт 5).
 
       Відповідно до квитанції №300 від 27 листопада 2020 року та №399 від 17 грудня 2020 року, виданих АО "Кіровоградська обласна колегія адвокатів", від ОСОБА_2 прийнято по 1000 грн. згідно із кожною квитанцією. 
 
       Згідно із даними акта здачі-приймання виконаних робіт, що складений 24 грудня 2020 року, та детального їх опису, що складений 28 грудня 2020 року, адвокатом виконані такі роботи:
1)   Підготовка та направлення клопотання про призначення справи до розгляду - час/тривалість 30 хвилин, вартість послуг 1000 грн.
2)   Підготовка та направлення сторонам клопотання про долучення доказів - час/тривалість 30 хвилин, вартість послуг         1000 грн.
3)   Підготовка та направлення сторонам клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду - час/тривалість 10 хвилин, вартість послуг 250 грн.
4)   Заперечення на клопотання відповідача про відкладення судового засідання - час/тривалість 10 хвилин, вартість послуг 250 грн.
5)   Клопотання про стягнення судових витрат - час/тривалість 15 хвилин, вартість послуг 500 грн.
6)   Участь у судових засіданнях: 01 грудня 2020 року (не відбулося із-за відповідача), 23 грудня 2020 року (відеоконференція - загальна тривалість 2 год.) - 1000 грн./l судодень (судове засідання), вартість послуг 2000 грн.
 
       Щодо висновків суду про підставу для відмови у стягненні витрат, апеляційний суд виходить з того, що провадження у справи тривало з 05 лютого 2019 року по 23 грудня 2020 року, що є невиправданим строком для розгляду даної категорії справ. В апеляційній скарзі зазначається та об`єктивно це убачається з матеріалів справи, що позивач була вимушена звернутись за правовою допомогою для участі адвоката у справі, яка по своїй суті не є складною та за звичайних обставин не потребує участі фахівця з правових питань. Тобто, суд погоджується, що позивач не очікувала на понесення витрат на правничу допомогу, проте в позовній заяві все ж зробила відповідне застереження.
 
       Статтею 134 ЦПК України визначено, що суд у разі неподання разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 
 
       Тобто, законом не встановлено імперативного обов`язку суду прийняти рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, а лише вказано на таку можливість, реалізовуючи яку суд має врахувати конкретні обставини справи.
 
       Для обставин цієї справи суд першої інстанції повинен був врахувати її особливості та стадію, на якій адвокат вступив для участі у справі та надання професійної правничої допомоги.
 
            Відтак апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що для вирішення питання за основу необхідно брати обов`язок учасника справи повідомити про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у позовній заяві, у зв`язку із чим апеляційний суд вказує на таке.
 
       Щодо таких витрат, як підготовка та направлення клопотання про призначення справи до розгляду, підготовка та направлення сторонам клопотання про долучення доказів (а саме копії судового рішення), підготовка та направлення сторонам клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, вони не можуть бути віднесені до видів правничої допомоги, оскільки призначення справи до розгляду є обов`язком суду, інші подані клопотання є правом сторони та з огляду на їх зміст і інформаційне наповнення не потребують спеціальних правових знань та професійної правничої допомоги.
 
       Щодо таких витрат як підготовка клопотання про стягнення судових витрат, то безпосередньо таке клопотання заявником не подавалась, натомість адвокатом Курлейко О.С. подана заява про стягнення судових витрат, зміст якої не дає підстав уважати, що її складання можна віднести до правничих послуг.
 
       Відтак у вказаній частині включені послуги не можуть бути віднесені до витрат на професійну правничу допомогу при вирішенні цієї справи.
 
       Складання заперечень на клопотання відповідача про відкладення судового засідання та участь в судових засіданнях є одним із видів правничою допомоги, такі послуги обумовлені умовами договору, клопотань про неспівмірність не подано, отже такі витрати підлягають відшкодуванню.
 
В частині заперечень відповідача щодо можливості адвокатом Курлейко О.А. надавати правничу допомогу,  апеляційний суд виходить з наступного.
 
Відповідно до статті 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":
1. Адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту.
2. Державна реєстрація адвокатського об`єднання здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
3. Адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням.
 
Відповідно до статті 58-1 ГК України:
1. Суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.
2. Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом.
3. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.
 
       Отже  твердження відповідача в частині застосування печаток не відповідає вимогам  закону.
 
       Щодо заперечень в частині відсутності доказів, відповідно до яких адвокат Курлейко О.С. уповноважена діяти від імені адвокатського об`єднання, апеляційний суд вказує, що у договорі зазначено, що адвокат діє на підставі довіреності і відповідачем таких доказів не спростовано.
 
       З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування додаткового рішення суду та ухвалення нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 2250 грн. у рахунок  відшкодування витрат на правничу допомогу.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
            Апеляційну скаргу Курлейко Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
            Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
            Заяву Курлейко Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
 
            Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2   2250  грн. у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.
 
            В іншій частині заяви відмовити.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складено 13 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

                                                  В.В. Соколова