КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №372/951/20                                          Головуючий у 1 інстанції: Проць Т.В.
Провадження №22-ц/824/809/2021                  Доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
08 червня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого  (судді-доповідача)                   Гаращенка Д.Р.
суддів                                                       Сушко Л.П., Суханової Є.М.,
за участю секретарів                              Майданець К.В., Спенея О.С., 
                                                            Костецької М.М., Стеблиненко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабець І. на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2020 року в справі за позовом Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, витребування земельної ділянки із незаконного володіння,-
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У березні 2020 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» звернувся до суду з позовом до Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, витребування земельної ділянки із незаконного володіння, в якому просив:
1)                      визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 23.04.2019 №552/7 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с. Перше Травня»;
2)                      витребувати на користь держави в особі державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2326 га з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029, що розташована на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області;
3)                      стягнути з відповідача на користь прокуратури Київської області судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням 57 сесії 7 скликання Першотравенської сільської ради №552/7 від 23.04.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в с. Перше Травня» затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2326 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029, в межах села Перше Травня Обухівського району Київської області за рахунок земель комунальної власності.
У подальшому ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відчужено її на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2019 №679 на користь ОСОБА_1 , який на даний час є її власником, що підтверджується інформаційною довідкою №197307305 від 23.01.2020 року.
За інформацією ДП Київське лісове господарство від 14.05.2019 №02-02/408 земельна ділянка з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029 розташована на землях лісогосподарського призначення кварталу 3 Обухівського лісництва згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2003 становлять єдиний масив лісових насаджень. Погодження на вилучення вказаних лісових ділянок підприємство не надавало.
Право користування ДП «Київське лісове господарство» землями лісогосподарського призначення площею 0,2326 га відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2003 року.
Рішення Першотравенської сільської ради від 23.04.2019 за №552/7 прийняте всупереч ст. ст. 20, 56, 84, 116, 122, 149 ЗК України, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 21, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» підлягає визнанню судом недійсним.
Оскільки здійснення Першотравенською сільською радою права власності, зокрема, розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі держави, що відповідно до ст. 387, 388, 396 ЦК України дає підстави для витребування державою її майна від добросовісного набувача.
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2020 року в задоволенні позову Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, витребування земельної ділянки із незаконного володіння відмовлено повністю.
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури Грабець І. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що рішенням Першотравенської сільської ради від 23.04.2019 №552/7, всупереч вимогам ст. ст. 20, 56, 84, 116, 122, 149 ЗК України, відведено у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029 на території Першотравенської сільської ради Обухівського району, яка відносилась до земель лісогосподарського призначення та перебувала у користуванні ДП «Київське лісове господарство».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам судом не враховано, що станом на момент прийняття оскаржуваних рішень право постійного користування ДП «Київське лісове господарство» на землі Обухівського лісництва в адміністративних межах в силу вимог п. 5 Прикінцевих положень ЛК України посвідчувалось планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Зокрема, згідно інформації ВО «Укрдержліспроект» і долучених до неї графічних матеріалів спірна земельна ділянка накладається на землі кварталу 3 Обухівського лісництва ДП «Київське лісове господарство» за матеріалами лісовпорядкування 2003 та 2014 років.
Зазначає, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності та з постійного користування ДП «Київське лісове господарство» за відсутності рішення уповноваженого органу державної виконавчої влади про їх вилучення зі складу земель держлісфонду, погодження постійного землекористувача на припинення речового права, а також з порушенням порядку зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення без отримання погодження уповноваженого органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Звертає увагу й на те, що судом першої інстанції безпідставно надано перевагу Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування ДП «Київське лісове господарство», розробленого у 2010 році ТОВ «КАДАСТР-ГЕО», незважаючи на те, що саме планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є первинною документацією та належним доказом на підтвердження обсягу землеволодіння ДП «Київське лісове господарство».
Також посилається, що безпідставними є твердження суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка не відноситься до категорії лісів, з посиланням на довідки Управління Держкомзему в Обухівському районі за формою 6-зем, що містяться в проекті землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність. 
Вказані довідки не відповідають критеріям допустимості достовірності, а інформація щодо перебування спірної ділянки в запасі земель  комунальної власності суперечить наявним в матеріалах справи планово-картографічним матеріалам лісовпорядкування ДП «Київське лісове господарство».
Крім того, Акт польового обстеження і погодження межі с. Перше Травня від 14.05.2004 року не є належним доказом, оскільки не містить інформації, що входить до предмету доказування та не підтверджує виконання вимог, які є передумовою для виникнення компетенції Першотравенської сільської ради на розпорядження спірними земельними ділянками.
Першотравенська сільської ради Обухівського району Київської області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що аргументи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та нормативно необґрунтованими. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірні земельні ділянки знаходяться поза межами земель лісогосподарського призначення. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав площа земель лісового фонду в межах Першотравенської сільської ради Обухівського району становить 448,4 га, що свідчить про відсутність вилучення земель лісогосподарського призначення. Фрагменти з Публічної кадастрової карти без підтвердження актуальності даних з ДЗК не повинні прийматися судом як докази наявності у позивача права користування даними земельними ділянками. Земельна ділянка була виділена не за рахунок земель лісогосподарського призначення, а за рахунок земель, не наданих у власність або постійне користування та інших лісовкритих площ. Отже, оскаржуване рішення є обґрунтованим та таким, що ухвалене із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
У судовому засіданні представник Київської обласної прокуратури підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заперечували проти апеляційної скарги, просили суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт надання у власність відповідачу земельної ділянки за рахунок земель, що знаходяться у користуванні позивача, не підтверджений належними та допустимими доказами, а надані позивачем докази не свідчать про порушення права.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням 57 сесії 7 скликання Першотравенської сільської ради №552/7 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в с. Перше Травня» від 23 квітня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3223186600:02:020:0029, що розташована в с. Перше Травня Обухівського району Київської області на території Першотравенської сільської ради, не наданих у власність чи користування. (а.с. 14 т. 1)
На підставі вказаного рішення державним реєстратором Першотравенської сільської ради 24.04.2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029 площею 0,2326 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору. (а.с. 20-22 т. 1)
ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2019 року №679 відчужила земельну ділянку площею 0,2326 га ОСОБА_1 , за яким зареєстроване право власності на спірну земельну ділянку. (а.с. 20-22 т. 1)
З листа ДП «Київське лісове господарство» №02-02/48 від 14 травня 2019 року, наданого на запит Києво-Святошинської місцевої прокуратури №7540вих19 від 13 травня 2019 року, вбачається, що ДП «Київське лісове господарство» не надавало погодження на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029, геодезичні дані на вказану територію відсутні. (а.с. 24-25 т. 1)
У матеріалах справи міститься копія планшету лісовпорядкування 2003 року кварталу 3 Обухівського лісництва, копія планів лісонасаджень із схемою розташування лісових масивів лісовпорядкування 2003 року, копія таксаційного опису кварталу 3 Обухівського лісництва з Проекту організації та розвитку лісового господарства виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, копія протоколу другої лісовпорядної наради від 14 квітня 2005 року. (а.с. 25-33 т. 1) 
В аналогічних правовідносинах Верховним Судом у постановах № 707/2192/15-ц від 30 січня 2018 року, № 488/5476/14-ц від 21 лютого 2018 року та Верховним Судом України у постановах від 24  грудня 2014 року у справі № 6-212цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-196цс15 від 21 січня 2015 року у справі № 6-224цс14 неодноразово зазначалось, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України копія планшета лісовпорядкування є документом, який підтверджує право постійного користування державного лісогосподарського підприємства спірною земельною ділянкою та те, що остання належить до земель лісогосподарського призначення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та безпідставно проігнорував матеріали лісовпорядкування Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс» 2003 року, які містять достовірні відомості про перебування у титульному володінні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства земель лісогосподарського призначення державної форми власності.
Як вбачається з листа Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства №04-48/1035  від 14 травня 2019 року управління не надавало погодження на вилучення чи зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029. (а.с. 35 т. 1)
Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» №01-120 від 11 лютого 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029 розташована на землях лісогосподарського призначення в кварталі №3, виділ 5 та частково виділ 25 Обухівського лісництва, погодження на її вилучення не надавалося. (а.с. 36 т. 1)
Висновком Обухівського районного відділу земельних ресурсів від 17 травня 2004 року погоджено розроблений проект землеустрою щодо встановлення і зміни меж Першотравенської сільської ради і села Перше Травня, яким передбачено площу земель в межах Першотравенської сільської ради - 3164,1 га, у тому числі площа села Перше Травня - 764,8 га. (а.с. 117 т. 1)
Згідно рішення тридцятої сесії двадцять четвертого скликання Обухівської міської ради від 21 травня 2004 року та додатком до нього внесено Київській обласній раді подання про встановлення меж селища Козин, села Перше Травня, населених пунктів на території Старобезрадичівської сільської ради; погоджено проект землеустрою щодо встановлення меж населених пунктів за їх переліком та площею земель згідно з додатком. (а.с. 120-121 т. 1).
Рішенням Київської обласної ради двадцять четвертого скликання від 27 травня 2004 року затверджено межі окремих населених пунктів Київської області (додатки 1-5) згідно з відповідними проектами землеустрою; встановлено, що проекти землеустрою щодо встановлення меж населених пунктів зберігаються у відповідних районних відділах земельних ресурсів; визнано таким, що втратив чинність пункт 4 додатка 5 до рішення Київської обласної ради від 18 вересня 2003 року № 117-09-XXIV «Про встановлення меж окремих населених пунктів Київської області»; контроль за виконанням рішення покладено на постійну комісію обласної ради з питань агропромислового комплексу та земельних відносин. (а.с. 124 т. 1)
З фрагменту з публічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029 знаходиться в межах кварталу №3 Обухівського лісництва ДП «Київський лісгосп». (а.с. 38 т. 1)
Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
Частиною другою статті 1 ЛК України передбачено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Із приписів статті 8 ЛК України вбачається, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
Відповідно до статті 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для  ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.
Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Згідно з частиною другою статті 3 ЗК України земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.
Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.
До земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «ґ» частини четвертої статті 84 ЗК України).
До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства (статті 5 ЛК України).
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.
Згідно ст. 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, непов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.
Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями.
Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 56 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни та юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення.
Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (ст. 57 ЗК України, ч. 1 ст. 17 ЛК України).
Статтею 13 ЗК України передбачено, що саме до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Стаття 57ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що відносно земель лісогосподарського призначення закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною і, крім того, прямо забороняє органам виконавчої влади передавати їх у приватну власність.
Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
За приписами ч. 2 ст. 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.
Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.
Як вбачається з приписів п. 5 Прикінцевих положень ЛК України право постійного користування земельними лісовими ділянками підтверджується, зокрема, планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.
Колегією суддів встановлено, що у складі ДЛГО «Київліс» знаходиться 5044 га земель лісового фонду та функціонує низка лісництв, зокрема Обухівське лісництво, що підтверджується планом лісонасаджень Обухівського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс». Доказів того, що площу земель, які знаходяться у користуванні ДП «Київське лісове господарство» було зменшено, матеріали справи не містять.
З фрагменту з публічної кадастрової карти України Обухівського лісництва ДП «Київський лісгосп» вбачається, що спірна земельна ділянка розташована на землях лісогосподарського призначення, які перебувають у користуванні ДП «Київське лісове господарство», що підтверджується наявними в матеріалах справи планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс» 2003 року.
Зазначена інформація надана Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням (скорочене найменування - ВО «Укрдержліспроект»), яке засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30 вересня 1991 року за №119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.
У постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 у справі №361/6826/16-ц зазначено, що ВО «Укрдержліспроект» створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.
Оскільки інформація ВО «Укрдержліспроект» №253 від 29 травня 2019 року надана уповноваженим суб`єктом та містить достовірні дані про предмет доказування у даній справі, адже на таких документах чітко зображено взаємне розташування спірної земельної ділянки та земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство» відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а тому такий доказ відповідає вимогам ст.ст. 76-81, 95 ЦПК України.
Колегією суддів встановлено, що з вересня 2019 року на виконання доручення Прем`єр-міністра України щодо розробки єдиної інтегрованої системи державних кадастрів Держгеокадастром України (дані Державного земельного кадастру, що є загальнодоступними, режим доступу:  ІНФОРМАЦІЯ_1 ) розміщено інформацію про природні; ресурси країни з можливістю виведення на екран на Публічній кадастровій карті України комбінованої інформації з різних інформаційних шарів, зокрема, шару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що отриманий в рамках інформаційної взаємодії з державним лісовим кадастром на підставі відомостей, наданих профільними установами та Державним агентством лісових ресурсів.
Використання даного ресурсу, також засвідчує повне накладення спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029 на землі лісогосподарського призначення.
Частиною 5 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користуванняними в порядку, встановленому законом.
Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
При цьому, згідно з частиною третьою статті 149 ЗК України сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.
Колегія суддів встановила, що ДП «Київське лісове господарство» та Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства згоди на вилучення чи припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою не надавали.
Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не встановлено існування рішень уповноважених органів виконавчої влади щодо зменшення площі цих земель (вилучення з постійного користування чи іншого припинення речового права ДП «Київське лісове господарство), ухвалених відповідно до вимог ст.ст. 141-149 Земельного кодексу України.
Суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що предметом спору по суті є землі лісогосподарського призначення, стосовно яких законом встановлено обмеження щодо використання їх в цивільному обороті, оскільки усі ліси України є її національним багатством. 
Незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, усі ліси на території України становлять державний лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до положень ст.ст. 56, 57, ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України та ст. 17 Лісового кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності виключно на замкнені ділянки лісового фонду, тобто такі, які відокремлені природними (болотами, водоймами, пустирями тощо) розривами, а також малопродуктивні та деградовані угіддя для заліснення. 
Всі інші землі лісогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, не підлягають передачі у приватну власність та можуть перебувати у користуванні лише спеціалізованих підприємств, установ та організацій.
Зазначений принцип невідчужуваності державної власності є невід`ємним від поняття державна (належна народу України) власність. 
Основа цього принципу пов`язана з поняттям суспільної значимості (користі) предмета регулювання (у даному випадку лісу) і полягає в тому, що допоки такий зв`язок зберігається і не прийняте чітко виражене компетентною особою рішення про виключення зі складу державної власності, до тих пір не може бути дозволена будь-яка передача права власності. Внаслідок дії цього принципу будь-яке відчуження майна, попередньо не виключеного з такої державної (загальнонародної) власності, є нікчемним і, по суті, спричиняє неможливість встановлення речових прав на державні (загальнонародні) володіння.
Вчинення будь-яких дій поза межами наданої законодавством компетенції в жодному разі не може вважатись законним здійсненням від імені та в інтересах держави і суспільства.
Разом з тим, ніхто без дозволу, виданого компетентними владними органами, не має права володіти національною державною власністю і використовувати її поза межами, встановленими для загального права користування нею.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, від 12 червня 2019 у справі №487/10128/14.
Тому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстаніії про недоведенність факту віднесення спірної землі до категорії земель лісогосподарського призначення з посиланням на проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» для ведення лісового господарства, розробленого у 2010 році ТОВ «КАДАСТР ГЕО», на підставі якого за підприємством зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право постійного користування на землі лісового фонду загальною площею 448,3695 га, розташовані на території Першотравенської сільської ради.
На думку колегії суддів, матеріали справи містять належні та допустимі докази зазначеного вище - планово-картографічні матеріали лісовпорядкування Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс».
При цьому, судом першої інстанації не надано правової оцінки наявному в Проекті листу-клопотанню директора ДП «Київське лісове господарство» за №02-375 від 23.07.2010 року, поданому до Київської обласної державної адміністрації, про надання дозволу на переоформлення права постійного користування на земельні ділянки ДП «Київське лісове господарство» для ведення лісового господарства в Обухівському лісництві загальною площею 5044 га, які розташовані в окремих районах Київської області з урахуванням територій сільських рад, а саме:
-                    на землі лісового фонду загальною площею 4373 га в Обухівському району, до складу яких увійшли території 13 сільських рад, зокрема й Першотравенської сільської ради (квартали 3, 4, 8, 9, 11, 15, 65) площею 457,0 га;
-                    на землі лісового фонду загальною площею 671 га у Васильківському районі, до складу яких увійшли території 4 сільських рад. (а.с. 195 т. 1)
Встановлено, що за результатами розгляду вищевказаного листа Київською обласною державною адміністрацією надано лист-дозвіл за №11-27-16224 від 31 серпня 2010 року про надання дозволу на розробку Проекту щодо відведення у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» земель лісового фонду Обухівського лісництва (квартали 3, 4, 8, 9, 11, 15, 65) загальною площею 448, 4 га, які розташовані на території Першотравенської сільської ради, що не відповідає загальній площі наявних на території цієї сільради лісогосподарської землі та свідчить про можливість її дооформления у подальшому та, відповідно, про чинність на цей час планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування лісництва 2003 року. (а.с. 196 т. 1)
Згідно із планами лісонасаджень із карт-схем розміщення лісових урочищ Обухівського лісництва 2003 року, долучених позивачем до позову визначено конфігурацію кварталів 3, 4, 8, 9, 11, 15, 65, їх місце розташування та їх загальні площі.
Проте, у Планшеті №3, який міститься в Проекті, відображено зовсім іншу конфігурацію кварталів 3, 4, 8, 9, 11, 15, 65 Обухівського лісництва та їх площі, які є відмінними від первинних карт лісництва. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що саме за рахунок зменшення площ понад 13 га із кварталів 3, 4 Обухівського лісництва було безпідставно здійснено подальше відведення земель держлісфонду органом місцевого самоврядування у приватну власність фізичним особам, про що свідчить і проведене ВО «Укрдержліспроект» накладення спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029 на землі кварталу 3 Обухівського лісництва за матеріалами лісовпорядкування 2003 року.
Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що спірні ділянки не відносяться до земель лісового фонду є помилковим, оскільки судом першої інстанції не досліджувалось та не встановлювалось за рахунок яких кварталів Обухівського лісництва сформувалась земельна ділянка з кадастровим номером 3223186600:02:013:0079 площею 375,9122 га, яка площа визначалася у первинних планово-картографічних матеріалах лісництва, причини зміни розташування земель лісового фонду за відсутності рішень про їх вилучення із земель даної категорії, яка площа фактично сформована Проектом, а яка ним не охоплена.
Встановлено, що ДП «Київське лісове господарство» листом за №02-375 від 23 липня 2010 року повідомляло про намір розробити Проект на 457 га, а не на 448,4 га, що додатково свідчить про волевиявлення державного підприємства на оформлення всіх земель на території Першотравенської сільської ради. 
Колегія суддів встановила, що частина земель лісового фонду залишилася не оформленою згідно матеріалів лісовпорядкування Обухівського лісництва 2003 року до цього часу, але продовжує перебувати у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства на підставі норми п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.
Не зважаючи на факт формування частини належних ДП «Київське лісове господарство» на праві постійного користування земель держлісфонду згідно з Проектом, державної реєстрації речового права за державним підприємством на ділянки площею близько 450 га та внесення їх до Державного земельного кадастру за відповідними кадастровими номерами. 
Право на частину земель, які залишились неоформленими, у тому числі на спірні землі, підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до моменту їх належного оформлення.
Колегія суддів вважає, що за відсутності рішення уповноваженого органу державної виконавчої влади про припинення права постійного користування ДП «Київське лісове господарство» на спірну земельну ділянку, остання на законних підставах перебуває у титульному володінні позивача до цього часу, що підтверджується документами - планово-картографічними матеріалами Обухівського лісництва ДЛГО «Київліс» 2003 року.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що на час передачі у приватну власність спірної земельної діляноїки орган місцевого самоврядування діяв у межах своєї компетенції, мотивуючи такий висновок перебуванням спірних земель у комунальній власності, що нібито підтверджується графічними матеріалами з проекту формування меж с. Перше Травня Обухівського району.
Згідно зі ст.ст. 83, 173, 174 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Матеріали справи не містять доказів внесення до АС ДЗК оновленої межі села Перше Травня Обухівського району і не містять підтвердження винесення меж вказаного населеного пункту в натурі та закріплення їх межовими знаками, а тому такі твердження є лише припущеннями.
Колегія суддів вважає неналежним доказом Акт польового обстеження і погодження межі с. Перше Травня від 14 травня 2004 року, оскільки він не містить інформації, що входить до предмету доказування та не підтверджує виконання вищевказаних вимог, які є передумовою для виникнення компетенції Першотравенської сільської ради на розпорядження спірними земельними ділянками.
Відповідно до інформації №04-48/1035 від 14 травня 2019 року, наданої Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства, останнє згоди на вилучення чи зміну цільового призначення спірною земельною ділянкою не давало.
Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, визначено, що у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки. які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств. установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.
Тобто, сільські ради за будь-яких умов неуповноважені розпоряджатися землями державної власності до належного припинення такого речового права держави та виведення їх зі складу держлісфонду.
Колегія суддів, проаналізувавши картографічні матеріали до проекту формування межі с. Перше Травня Обухівського району, прийшла до висновку, що судом першої інстанції проігноровані вимоги ст. 173 Земельного кодексу України, згідно яких включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу.
Таким чином, незважаючи на те, чи в межах чи за межами населеного пункту с. Перше Травня Обухівського району знаходяться спірні земельні ділянки, Першотравенська сільська рада не мала повноважень на розпорядження землями лісогосподарського призначення. 
Колегія суддів відхиляє доводи суду першої інстанції з посиланням на довідку Управління Держкомзему в Обухівському районі за формою 6-зем, що міститься в проекті землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачу, та на акт обстеження ДСЛП «Київлісозахист», в якому зазначено про наявність зелених насаджень загального користування, що нібито спростовує доводи позивача про віднесення спірної землі до категорії земель лісогосподарського призначення.
На думку колегії суддів суд першої інстанції невірно застосовує положення ст.ст. 19, 20, 55-57, 203 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 5 Лісового кодексу України, розділу 1, 2 Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377 (який втратив чинність з 01 січня 2016 року), та безпідставно ототожнює поняття «склад угідь» земельної ділянки та її «категорії».
Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. «б» ч. 1 ст. 164 Земельного кодексу України).
Судом першої інстанції безпідставно проігноровано, що у довідках форми 6-зем зазначаються площі земель і розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддямита видами економічної діяльності в межах територій, які входять до адміністративно-територіальних одиниць, однак не містять даних про цільове призначення земель та їх категорії відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України.
Фактично довідки 6-зем містять «приховану» статистичну інформацію про склад угідь, яка відображалася вже зі змісту оспорюваних рішень сільської ради, а тому не відповідають критеріям допустимості та достовірності, оскільки інформація щодо перебування спірних земель у запасі суперечить наявним в матеріалах справи планово-картографічним матеріалам лісовпорядкування ДП «Київське лісове господарство».
Більше того, акт обстеження спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029, проведений за участю ДСЛП «Київлісозахист» та підписаний головою і землевпорядником сільської ради, не доводить відсутність на цій території лісів.
Згідно зі статутом ДСЛП «Київлісозахист» (код ЄДРПОУ 19417292) основним видом його діяльності є надання допоміжних послуг у лісовому господарстві (код КВЕД 02.40), що вказує на відсутність у вказаного підприємства компетенції на визначення категорії та цільового призначення спірних земель.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доказ, який передбачений "Інструкцією про порядок створення і розмноження лісових карт", а саме, Таксаційний опис кварталу 3 Обухівського лісництва з Проекту організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, яким саме й визначено категорію захисності лісогосподарської частини лісів зелених зон і вказано види порід дерев та іншої лісової рослинності в кварталі 3.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області щодо відведення земельної ділянмк у власність відповідача.
У статях 317 і 319 ЦК України визначено, що саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ст. 391 ЦПУ України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Заволодіння громадянами та юридичними особами землями лісового фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель лісового фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а, отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 56 цього Закону.
Таким чином, власник земельної ділянки лісогосподарського призначення може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині витребування на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство» зазначеної позивачами земельної ділянки.
Отже, оскаржуване рішення Першотравенської сільської Обухівського району Київської області від 23.04.2019 №552/7 є незаконним як таке, що прийнято за відсутності волевиявлення власника - держави. Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади - Кабінету Міністрів України - означає, що держава як власник волю на відчуження цієї ділянки не виявляла. З урахуванням вказаного суд  апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення.
При цьому, колегія суддів враховує правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, згідно з яким у спорах щодо земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.
З огляду на вказане загальний інтерес у контролі за використанням земельної ділянки за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації у цій справі переважає приватний інтерес особи у збереженні права на земельну ділянку.
Враховуючи викладене, колегія суддів відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.
Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, судовий збір сплачений позивачем необхідно стягнути з відповідачів по 5320 грн 92 коп. з кожного ((6385 грн 10 коп. +9577 грн 65 коп.) / 3 = 5320 грн 92 коп.)
Керуючись ст.ст. 268, 367, 376, 381, 383-384 ЦПК України, колегія суддів,- 
 
ПОСТАНОВИЛА :
 
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабець І. задовольнити.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позов Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, витребування земельної ділянки із незаконного володіння задовольнити.
Визнати недійсним рішення Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області від 23 квітня 2019 року №552/7 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у с. Перше Травня».
Витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,2326 га з кадастровим номером 3223186600:02:020:0029, що розташована на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області.
Стягнути з Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області (код ЄДРПОУ: 04054725, місце знаходження: Київська обл., Обухівський р-н, с.Перше травня, вул. Павла Гудима, 23) на користь Київської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ: 02909996, місце знаходження: м. Київ, бульвар Лесі України, 27/2) судові витрати на відшкодування судового збору у розмірі 5320 грн 92 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Київської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ: 02909996, місце знаходження: м. Київ, бульвар Лесі України, 27/2) судові витрати на відшкодування судового збору у розмірі 5320 грн 92 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Київської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ: 02909996, місце знаходження: м.Київ, бульвар Лесі України, 27/2) судові витрати на відшкодування судового збору у розмірі 5320 грн 92 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного суду.
Повний текст постанови складено 09 червня 2021 року.
 
Головуючий                                                                                Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                           Л.П. Сушко

                                                                                                     Є.М. Суханова