ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2021 р.           Справа№ 925/1567/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Кравчука Г.А. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;   
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Нова" 
на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.02.2021
у справі № 925/1567/20 (суддя Спаських Н.М.)
за позовом приватного закладу вищої освіти "Східноєвропейський університет  імені  Рауфа  Аблязова" 
до товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Нова" 
про витребування  майна з чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24 лютого 2021 року заяву від 23.02.2021 приватного закладу вищої освіти  "Східноєвропейський  університет імені Рауфа Аблязова" про забезпечення позову задоволено повністю.
Вжито заходи забезпечення позову та заборонено відповідачу - товариству з обмеженою відповідальністю "СК-Нова"  укладати договір (договора) оренди земельної ділянки площею 0,8283 га по вул. Надпільна, 421, в м. Черкаси, що знаходиться в оренді приватного закладу вищої освіти  "Східноєвропейський  університет імені Рауфа Аблязова" за договором оренди із Черкаською міською радою від 22.08.2005 року. 
Заяву про забезпечення позову приватного закладу вищої освіти  "Східноєвропейський  університет імені Рауфа Аблязова" від 22.02.2021 залишено без розгляду. 
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, товариство з обмеженою відповідальністю "СК-Нова" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити  нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки відповідач набув право власності на нерухоме майно,  що розташоване на земельній ділянці за адресою: м.Черкаси, вул.Надпільна, 421, і в силу положень ст.120 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України "Про оренду землі" та сталих правових позицій Верховного Суду, відповідач з 22.10.2019 автоматично замінив попереднього  власника нерухомого майна у відповідному договорі оренди землі, 21.12.2020 право оренди було зареєстровано за відповідачем і він сплачує оренду плату, однак позивач не повідомив суду про вказані обставини, що призвело до помилкового висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову, а питання  укладення договору оренди землі не є предметом даного спору і має вирішуватись окремо.
07.04.2021 від представника відповідача (апелянта) надійшла заява, у якій він просить проводити розгляд апеляційної скарги проводити без його участі.
11.05.2021 від представника позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із його участю в іншому судовому засіданні.
Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи відхилено судом, оскільки частиною 12 ст. 270  Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали оскарження ухвали, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що у грудні 2020 року приватний заклад вищої освіти "Східноєвропейський університет  імені  Рауфа  Аблязова"  звернувся у Господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Нова", у якому просить суд витребувати з незаконного володіння, повернути та визнати право власності позивача на нежитлові будівлі по вул. Надпільна (Ільїна), 421, у м. Черкаси, які складаються з нежитлової будівлі під літерою "А-2", загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під літерою "Е", огорожі № 1, замощення  "І".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказане майно у 2016 році було незаконно відчужено колишнім ректором Шпаком Л.О на користь Гнатюк Т.В., у подальшому майно було повторно відчужено і кінцевим його набувачем став відповідач. 
15.12.2020 позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він провив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження спірних нежитлових будівель.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.12.2020 вказану заяву було задоволено та заборонено відповідачу вчиняти дії  щодо відчуження нежитлових будівель по вул. Надпільна (Ільїна), 421 у м. Черкаси, що складаються  з нежитлової будівлі під літерою "А-2" загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під  літерою "Е", огорожі  під № 1, замощення "І".
22.02.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив заборонити органу місцевого самоврядування - Черкаській міській раді - приймати будь-які рішення щодо передачі в користування чи в оренду іншим особам, крім позивача, земельної ділянки  площею 0,8283 га по вул. Надпільній, 421, у м. Черкаси у т.ч. приймати рішення за призначеним на розгляд сесії питанням "Про надання ТОВ "СК-НОВА" земельної ділянки в оренду по вул.Надпільній, 421 (у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно)". 
Заява обґрунтована тим, що на 25.02.2021 призначено сесію Черкаської міської ради з внесенням на її розгляд питання "Про надання ТОВ "СК-НОВА" земельної ділянки в оренду по вул. Надпільній, 421 (у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно)" на 49 років.  При цьому позивач вказував, що на час подання заяви між позивачем та Черкаською міською радою є чинним та виконується з боку позивача договір оренди землі від 22.08.2005 року щодо користування земельною ділянкою площею 8283 кв.м. по вул. Ільїна, 421, в м. Черкаси під навчальним закладом зі строком дії до 18.04.2050.
24.02.2021 позивачем було подана нова заява про забезпечення позову від 23.02.2021, у якій він просив суд заборонити відповідачу укладати договір (договора) оренди земельної ділянки площею 0,8283 га по вул. Надпільна, 421, в м.Черкаси, що знаходиться в оренді приватного закладу вищої освіти  "Східноєвропейський  університет імені Рауфа Аблязова", що за договором оренди із Черкаською міською радою від 22.08.2005 року.
Заява обґрунтована тими ж мотивами, що і заява, подана 22.02.2021, також позивач просив у зв`язку із поданням нової заяви залишити без розгляду заяву про забезпечення позову від 22.02.2021.
Оскаржуваною ухвалою  Господарського суду Черкаської області від 24 лютого 2021 року повністю задоволено заяву позивача від 23.02.2021 про забезпечення позову, заборонено укладати договір (договора) оренди земельної ділянки площею 0,8283 га по вул. Надпільна, 421, в м. Черкаси, що знаходиться в оренді позивача за договором оренди із Черкаською міською радою від 22.08.2005 року.  Заяву про забезпечення позову від 22.02.2021 залишено без розгляду.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд погодився з доводами позивача про необхідність вжиття відповідних заходів, оскільки позивач розраховує повернути своє право власності на об`єкти нерухомості та тим самим відновити стан речей, що існував раніше, щодо цілісного володіння й користування об`єктом нерухомості та земельною ділянкою, на якій він знаходиться, а у випадку переходу прав на земельну ділянку під спірним об`єктом до відповідача та при відновленні позивачем свого права власності  за рішенням суду на випадок задоволення позову у даній справі, у позивача виникне подальша потреба повторно вирішувати питання про врегулювання земельних відносин із Черкаською міською радою у загальній процедурі, що потребуватиме часу і не сприятиме ефективному захисту прав позивача.
Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).
Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується  накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;  іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України). 
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).
Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином.
Як вбачається із матеріалів оскарження, предметом спору є витребування нерухомого майна із незаконного (за доводами позивача) володіння відповідача, повернення його позивачу та визнання за позивачем права власності на це нерухоме майно.
Ухвалою суду від 16.12.2020 задоволено було задоволено заяву позивача, заборонено відповідачу вчиняти дії  щодо відчуження спірних нежитлових будівель. Вказана ухвала набрала законної сили.
У заяві від 23.02.2021 позивач додатково просив  заборонити відповідачу укладати договір (договора) оренди земельної ділянки, на якій знаходиться спірне майно.
Однак, позивачем не враховано, що з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно, у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене. 
При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 у справі № 6-253цс16 та інших, а також  у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №514/1571/14-ц.
Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про оренду землі", інших положеннях законодавства.
У матеріалах оскарження наявна копія договору оренди землі від 22.08.2005, який був укладений між Черкаської міською радою та позивачем, щодо передачі в оренду земельної ділянки по вул. Ільїна, 421, площею 8283кв.м., зі строком оренди до 18.04.2050. 
З набуттям відповідачем права власності на спірне нерухоме майно вказаний договір оренди землі не припинився, а відповідач замінив у цьому договорі орендаря. Таким чином, у разі задоволення позову та визнання права власності на спірне майно за позивачем відбудеться автоматична зміна орендаря у вказаному договорі. 
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не було подано належних та допустимих доказів, які б могли свідчити, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
За таких обставин ухвалу Господарського суду Черкаської області від  24 лютого 2021 року в частині вжиття заходів забезпечення позову визнати законною та обґрунтованою не можна, а тому вона підлягає скасуванню у цій частині. В іншій частині (щодо залишення без розгляду заяви позивача від 22.02.2021) ухвала підлягає залишенню в силі.
Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СК-Нова"  задовольнити.
2. Скасувати ухвалу  Господарського суду Черкаської області від  24 лютого 2021 року в частині вжиття заходів забезпечення позову.
3. Відмовити у задоволенні заяви приватного закладу вищої освіти "Східноєвропейський університет  імені  Рауфа  Аблязова" від 23.02.2021 про забезпечення позову.
4. В іншій частині ухвалу Господарського суду Черкаської області від  24 лютого 2021 року залишити без змін.
5. Матеріали  оскарження повернути до Господарського суду Черкаської області.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складений 20.05.2021. 

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Г.А. Кравчук