КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №757/5781/15-ц                                                                 головуючий у суді І інстанції: Волкова С.Я.
провадження №22-ц/824/6173/2021                                              головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 квітня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                  Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця про опис та арешт майна боржника, особа, дії якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Тарас Володимирович, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суді зі скаргою на постанову приватного виконавця про опис та арешт майна боржника, особа, дії якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Тарас Володимирович, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 . 
Скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою приватного виконавця вирішено описати та накласти арешт на належну йому Ѕ частину транспортного засобу MERCEDES-BENZ CL 600 легковий купе-В, 2000 р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , вказаний автомобіль вилучено та передано на відповідальне зберігання до Державного підприємства «СЕТАМ». 
Виконавчі листи зведеного виконавчого провадження передбачають стягнення із нього на користь ОСОБА_2 загальної грошової суми в розмірі 640340,33 грн.. ОСОБА_1 вважає, що при винесенні постанови приватний виконавець порушив вимоги статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» та вчинив дії по вилученню вказаного автомобіля без врахування обов`язкових вимог, встановлених Законом для проведення даного етапу виконавчого провадження, оскільки опис та арешт автомобіля відбувся без присутності його власника, виконавець, зазначивши вид обмеження «накласти арешт», не вказав обсяг обмеження у виді заборони відчужувати вказане рухоме майно, не вказав строку обмеження, не зазначив реквізити, повноваження та строк дії довіреності, на підставі якої Іващенко О.О. діє в інтересах Державного підприємства «СЕТАМ», постанова не містить даних (інформації) про те, куди доставлено його автомобіль для відповідального зберігання, та де вказане зберігання буде здійснюватися, також у постанові не вказано документи, на підставі яких виконавцем було встановлено особи понятих при проведенні виконавчих дій.
У зв`язку з викладеним просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. при винесенні постанови від 08.10.2020 р. про опис та арешт майна боржника по зведеному виконавчому провадженні № 56269106, скасувати зазначену постанову. 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця про опис та арешт майна боржника, особа, дії якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Тарас Володимирович, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 .
Не погодившись із вказаним судовим рішенням  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргупосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі. Вказує, що приватний виконавець порушив процедуру проведення опису, арешту і вилучення майна боржника, яка передбачена ст. ст. 22, 56 ЗУ "Про виконавче провадження" та вчинив дії по вилученню автомобіля без врахування обов`язкових вимог, встановлених законом. Звертає увагу суду, у судовому засіданні 19.02.2021 року скаржником подано доповнення до скарги, а саме: відео з камери відеоспостереження встановленої на будинку ОСОБА_1 під час проведення опису та арешту майна, з якого вбачається, що вказані дії проводились без присутності понятих, що грубо порушує ст. 22, 56 ЗУ "Про виконавче провадження". однак судом першої інстанції відмолено скаржнику у долученні цих доказів. Натомість, в цьому ж судовому засіданні судом долучено документи від представника приватного виконавця, а тому вважає, що судом першої інстанції не забезпечено рівність усіх учасників процесу.  Зазначає, що арештований транспортний засіб не перебуває у його власності, а відповідно до даних з Єдиного державного реєстру транспортних засобів 07.06.2011 року зареєстрований за ОСОБА_3 ..  
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Т.В. та ОСОБА_2 відзивів на апеляційні скарги, у встановлений апеляційним судом строк, не подали. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в діях приватного виконавця в даному випадку відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в даному випадку ОСОБА_1 не надано належних, допустимих, достовірних, а в сукупності достатніх доказів, які б могли спростувати встановлені судом фактичні обставини та висновки суду, а тому вимоги скарги боржника ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки не встановлено порушення його прав.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до ч.1, п.1,4 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Відповідно до ч. 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зокрема, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша статті). У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмет, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (частина п`ята статті). Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (частина шоста статті).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір, тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника надається сторонам виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої та другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що постановою про розшук майна боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. від 24 жовтня 2018року  оголошено в розшук ТЗ Ситроен, 2005року випуску, Ланд Ровер, 2007року випуску, що належать боржнику  ОСОБА_3 .. 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2018 року у задоволенні подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №44204242 про визначення та виділення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2018 року в частині відмови у визначенні частки майна боржника у майні скасовано. Ухвалено в цій частині нову постанову, якою подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково. Визначено частку майна боржника ОСОБА_1 у розмірі 1/2 у майні, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля - приміщення лазні загальною площею 182,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 5521446); домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 7649835); домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 7711092); кочегарка, загальною площею 87,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна: 14896863); контора, загальною площею 199,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 18785031); транспортний засіб CITROEN BERLINGO, вантажний малотоннажний фургон-В, 2005 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , VIN/Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 - на підставі свідоцтва НОМЕР_5 від 10 вересня 2009 року; транспортний засіб RANGE ROVER 4.2, легковий універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_6 , VIN/Номер шасі (кузова, рами):  НОМЕР_7 ; транспортний засіб LAND ROVER DEFENDER, легковий універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_8 , VIN/Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_9 ; транспортний засіб ЗАЗ 110557, вантажний малотоннажний пікап-В, 2004 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_10 , VIN/Номер шасі (кузова, рами):  НОМЕР_11 ; транспортний засіб MERCEDES-BENZ, легковий купе-В, 2000 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , VIN/Номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_12 , яким він володіє спільно з ОСОБА_3 . В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. від 08.10.2020 р. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 56269106 від 24.04.2018 р. про стягнення грошових коштів зі ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчого листа № 757/5781/15-ц, виданого 01.12.2015 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 224633,27 грн., судового збору у розмірі 2246,33 грн.; виконавчого листа № 757/61607/16-ц, виданого 10.04.2018 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми інфляційних втрат у розмірі 80620,46 грн., три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 19440,94 грн., а всього 100061,40 грн., судового збору 1280,15 грн.; виконавчого листа № 2-3189/12, виданого 19.03.2014 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми основної заборгованості у розмірі 278600,00 грн., три відсотки річних у розмірі 13595,89 грн., а всього 292195,89 грн., судового збору у розмірі 2922,00 грн.; виконавчого листа № 757/23170/18-ц, виданого 06.06.2019 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 704,80 грн., було описано та накладено арешт на майно: Ѕ частину транспортного засобу MERCEDES-BENZ CL 600, легковий купе-В, 2000 р. випуску, номер кузова  НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , разом з тим фактично встановлено номерний знак НОМЕР_13 , тип пального бензин, об`єм двигуна 5.8.
Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що немає підстав вважати, що приватним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесена оскаржувана постанова, оскільки приватним виконавцем використано надані йому права відповідно до закону без допущення у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів боржника та здійснено у відповідності з заходами, необхідними для своєчасного виконання рішення в порядку та у спосіб, що встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, відмовляючи у задоволенні скарги, а також вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 450, 451, 452 ЦПК України та ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".
Доводи апеляційної скарги про те, що приватний виконавець порушив процедуру проведення опису, арешту і вилучення майна боржника, яка передбачена ст. ст. 22, 56 ЗУ "Про виконавче провадження" та вчинив дії по вилученню автомобіля без врахування обов`язкових вимог, встановлених законом. А також, що у судовому засіданні 19.02.2021 року скаржником подано доповнення до скарги, а саме: відео з камери відеоспостереження встановленої на будинку ОСОБА_1 під час проведення опису та арешту майна, з якого вбачається, що вказані дії проводились без присутності понятих, що грубо порушує ст. 22, 56 ЗУ "Про виконавче провадження", апеляційний суд відхиляє, оскільки підстави скарги щодо відсутності понятих при здійснені опису майна не були предметом розгляду у суді першої інстанції, вони є фактично новими підставними скарги, а тому суд апеляційної інстанції їх не може переглядати та давати їм оцінку. Щодо не прийняття судом першої інстанції нових доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції діяв у відповідності до положень  ч. 4 ст. 183 ЦПК України, що відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також  є безпідставними.
 Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції відмолено скаржнику у приєднанні доказів. Натомість, в цьому ж судовому засіданні судом долучено документи від представника приватного виконавця, а тому вважає, що судом першої інстанції не забезпечено рівність усіх учасників процесу, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки приватний виконавець під час судового розгляду просив долучити довіреність, що підтверджується журналом судового засідання. В свою чергу в матеріалах справи наявні заперечення стягувача та додатки до нього, які подані  суду з доказами про направлення їх боржнику та приватному виконавцю. Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не було порушено принципу змагальності сторін, оскільки боржник подавав свої докази з порушенням вимог ЦПК України, а тому у суду були відсутні підстави для їх приєднання та розгляду. 
Доводи апеляційної скарги про те, що арештований транспортний засіб не перебуває у його власності, а відповідно до даних з Єдиного державного реєстру транспортних засобів 07.06.2011 року зареєстрований за ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 23.01.2019 року у справі №2-3189/12 визначено частку майна боржника в тому числі і на Ѕ частину транспортного засобу MERCEDES-BENZ CL 600, легковий купе-В, 2000 р. випуску, номер кузова  НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , а тому дії приватного виконавця під час винесення постанови про накладення арешту на майно боржника відповідали вимогам ст. 13, 56 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, зазначена постанова набрала законної сили, а також у суду апеляційної інстанції відсутні докази про те, що зазначена постанова була скасована Верховним Судом. 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.  
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «13» квітня 2021 року.

Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	А.С. Сержанюк      	
 	О.І. Сліпченко