Ухвала
 
14 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/10634/15
провадження № 61-4908ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальника та старшого державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника незаконною,
ВСТАНОВИВ:
25 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у вказаній справі. 
Повний текст постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року складено 04 березня 2021 року, отже касаційне скаргу подано в строк, передбачений           у частині першій статті 390 ЦПК України. 
У касаційній скарзі викладено клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 непрацююча пенсіонерка, єдиним джерелом доходу є пенсія, сума якої нижча прожиткового мінімуму, про що надає довідку про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 12 березня 2021 року № 26242 за попередній календарний рік. Також зазначає, що її скрутний майновий стан підтверджує заборгованість роботодавця із заробітної плати за 2002-2021 роки, тому розмір судового збору є обтяжливим для ОСОБА_1 ,                    а через його несплату не зможе здійснити захист конституційних прав на касаційне оскарження, тому просить звільнити від сплати судового збору.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних                з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Доводи клопотання свідчать про наявність обґрунтованих підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду у справі, спір у якій виник з трудових відносин та враховуючи скрутний майновий стан сторони.
Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана в строк, передбачений у частині першій статті 390 ЦПК України та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. 
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права).
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.
Звільнити  ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність директора Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальника та старшого державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на кошти боржника незаконною.
Витребувати із Печерського районного суду міста Києва цивільну справу                                               № 757/10634/15.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
В. І. Крат