УХВАЛА

15 квітня 2021 року 

м. Київ

справа № 640/19414/20

адміністративне провадження № К/9901/12194/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської   О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року в справі №640/19414/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці    про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з питань праці, у якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати наказ від 14 серпня 2020 року №395-к;
- поновити з 17 серпня 2020 року на новоутвореній рівнозначній посаді начальника управління персоналу;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі;
- стягнути моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року позов задоволено частково: 
- визнано протиправним і скасовано наказ Державної служби України з питань праці від 14 серпня 2020 року №395-к "Про звільнення ОСОБА_1 ";
- поновлено ОСОБА_1 з 17 серпня  2020 року на посаді, яка рівнозначна посаді начальника відділу персоналу Державної служби України з питань праці;
- стягнуто з Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 серпня 2020 року по 04 листопада 2020 року в розмірі 61766,65 грн;
- стягнуто з Державної служби України з питань праці на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 17 серпня  2020 року на посаді, яка рівнозначна посаді начальника відділу персоналу Державної служби України з питань праці;
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 22460,60 грн. 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року  скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; зобов`язано Державну службу України з питань праці внести зміни у наказ від                    14 серпня 2020 року №395-к «Про звільнення ОСОБА_1 » із зазначенням дати звільнення - 25 серпня 2020 року, тобто перший робочий день після завершення непрацездатності позивача.
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року в справі №640/19414/20 повернуто особі, яка її подала.
07 квітня 2021 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від               02 березня 2021 року в справі №640/19414/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
У касаційній скарзі скаржник одночасно посилається на те, що підставами касаційного оскарження судових рішень є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року (справа №580/2196/19), а також відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що є взаємовиключними обставинами.
Доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341    КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтями  248, 328, 329, 332 КАС України,  Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року в справі №640/19414/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя:                                                                                    О.Р. Радишевська