П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/11894/20	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Кравченка К.В.,
суддів                                          -            Джабурія О.В.,
-             Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області та Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.09.2020 року №2290;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.10.2020 року №1403 о/с;
- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0128564) на посаді інспектора сектору дізнання в Приморському відділі поліції в місті Одеса ГУНП в Одеській області та нарахувати і виплатити грошове забезпечення у вигляді середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив публічну службу у Приморському відділі поліції в місті Одеса ГУНП в Одеській області на посаді інспектора сектору дізнання (лейтенант поліції) відповідно до наказу від 23.08.2017 року №1340 о/с та, що 20.10.2020 року його запросили до відділу кадрів та вручили наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №1403 о/с від 20.10.2020 року про звільнення зі служби. Позивач вказав, що підставою для прийняття вказаного наказу є наказ №2290 від 25.09.2020 року, про який йому не відомо. Позивач вказав, що не погоджується із вказаними наказами з тих підстав, що він починаючи з 20.07.2020 року по 11.09.2020 року періодично перебував на стаціонарному лікуванні. Враховуючи вищевикладене, позивач, посилаючись на положення Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарний статут вказав, що оскаржувані накази про дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби та звільнення позивача зі служби є необґрунтованими та протиправними, оскільки порушено і процедуру і порядок такого звільнення та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному  обсязі.
Позивач підтримав у судовому засіданні позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказавши, що наказом ГУНП №1785 від 24.07.2020 року позивачу оголошено догану за неналежне слідування КП, уникненні правопорушниками кримінальної відповідальності та неоптимальне використання наявних можливостей органів досудового розслідування, не дотримання вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та наказом ГУНП №1403 о/с від 20.10.2020 року (позивач звільнений за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII на підставі наказу ГУНП №2290 від 25.09.2020 року. Відповідач вказав, що з 20.07.2020 року по теперішній час ані через канцелярію Приморського ВП ані безпосередньому керівнику жодних матеріалів, рапортів не надходило. Безпосередній керівник окремо зазначив, що з 20.07.2020 року по момент звільнення позивач на службі був відсутній, на телефонні дзвінки не відповідав тощо (довідки в оригіналі додаються). Як зазначив відповідач, наказом Головного управління від 17.08.2020 року №1936 призначено проведення службового розслідування за доповідною запискою начальника Приморського ВП від 30.07.2020 року, в якій було зазначено, що з 20.07.2020 року позивач не виходить на службу, а в ніч з 28.07.2020 року на 29.07.2020 року з службового кабінету вивіз усі особисті речі. 11.09.2020 року Головним управлінням було затверджено висновок службового розслідування за п.3 якого: "За скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п.1, 2, 4, ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІ, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", абзаців 1,2, 8 п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 06.12.2016 року №1179, Присяги поліцейського, абзацу 1 п.3.2. розділу III , п.п.4.1. та 4.3. розділу IV Правил внутрішнього розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП від 29.10.2018 року №3705, п.2 розділу II Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 14.04.2016 року №296, лейтенант поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору дізнання Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, заслуговує на дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції". Зазначений висновок, як вказав відповідач, був реалізований п.1 наказу Головного управління №2290 від 25.09.2020 року та про видання зазначеного дисциплінарного наказу позивач був повідомлений листом від №9/9226. Щодо довідок про перебування позивача на лікарняному, відповідач вказав, що довідка за попередній період має реєстраційний номер більше ніж на наступний період, довідка не є документом, що підтверджує перебування на лікарняному та відповідно до п.2.22 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року №455 тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я. Враховуючи вищевикладене та зазначивши, що встановленні службовим розслідуванням обставини, відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є правомірним та пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку, який полягає у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.
На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 17.08.2020 року №1936 призначено проведення службового розслідування за доповідною запискою начальника Приморського ВП від 30.07.2020 року щодо порушення службової дисципліни інспектора сектору дізнання цього відділу лейтенантом поліції ОСОБА_1 
11.09.2020 року Дисциплінарною комісією ГУНП в Одеській області складено висновок "Службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 ", затвердженого начальником ГУНП в Одеській області 11.09.2020 року, згідно п.3 якого встановлено: "За скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п.1, 2, 4, ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІ, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", абзаців 1, 2, 8 п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 06.12.2016 року №1179, Присяги поліцейського, абзацу 1 п.3.2. розділу III , п.п.4.1. та 4.3. розділу IV Правил внутрішнього розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП від 29.10.2018 року №3705, п.2 розділу II Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 14.04.2016 року №296, лейтенант поліції ОСОБА_1 , інспектор сектору дізнання Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, заслуговує на дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції" (т.1 а.с.148-152).
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №2290 від 25.09.2020 року застосовано дисциплінарне стягнення до поліцейського Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у вигляді звільнення зі служби (т.1 а.с.153-154), який направлявся на адресу позивача, однак повернувся до відповідача із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (т.1 а.с.156-158).
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.10.2020 року №1403 о/с звільнено лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора сектору дізнання Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 20.10.2020 року, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.09.2020 року №2290 та подання начальника Приморського відділу поліції в місті Одесі від 12.10.2020 року (т.1 а.с.70).
Вважаючи притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України.
Статтею 18 цього Закону визначені основні обов`язки поліцейського.
Так, відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.1 цієї статті поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно пункту 4 розділу XI Закону № 580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Із положень статті 19 Закону № 580-VIII випливає, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
В свою чергу, з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 затверджено Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - Правила №1179).
Із положень пункту 1 розділу II Правил № 1179, випливає, що під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен:
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Згідно до вимог ст.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення зміни до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 року №901-VIII, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року №3460-ІV, яким визначається сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
Статтями 1 та 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України надано визначення службової дисципліни та дисциплінарного проступку.
Так, службова дисципліна – це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби. 
Згідно до вимог статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до вимог статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження;
2) догана;
3) сувора догана;
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.
Згідно з розділом VI Порядку № 893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Згідно з вимогами п.11 ч.1 ст.22 Закону України "Про Національну поліцію" керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, як вбачається зі змісту висновку службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 від 11.09.2020 року останній недотримав службову дисципліну в частині невиходу на службу тривалий час, а саме: з 20.07.2020 року по 11.09.2020 року без поважних причин, неповідомив про причини відсутності безпосереднього керівника у письмовій формі, засобами електронного зв`язку або у будь-який інший спосіб, не передав кримінальні провадження, що перебували у його провадженні, а також у яких досудове розслідування зупинено або винесено постанову про їх закриття, разом з книгою обліку роботи слідчого керівнику органу досудового розслідування для організації подальшого розслідування, не контролював свою поведінку під час телефонної бесіди з капітаном поліції ОСОБА_2 .
Суд першої інстанції погодився із зазначеними висновками службового розслідування 
Надані позивачем медичні довідки, суд першої інстанції відхилив як неналежні докази поважності невиходу позивача на службу, зазначивши, що тимчасова непрацездатність працівників повинна засвідчується листками непрацездатності.
Також, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав доказів належного повідомлення керівництва про його тимчасову непрацездатність та можливість здійснення відповідних дій щодо дотримання процесуального порядку і строків розслідування кримінальних справ, що перебували у його провадженні та подання вказаних довідок до ГУНП в Одеській області та до місця несення служби.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, колегією суддів встановлено, що підставою для прийняття наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.10.2020 року №1403, яким звільнено лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору дізнання Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 20.10.2020 року, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", стало прийняття наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.09.2020 року №2290 та подання начальника Приморського відділу поліції в місті Одесі від 12.10.2020 року (т.1 а.с.70).
В свою чергу, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №2290 від 25.09.2020 року застосовано дисциплінарне стягнення до поліцейського Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у вигляді звільнення зі служби (т.1 а.с.153-154).
Зміст висновку службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 від 11.09.2020 року наведений вище.
Колегія суддів встановила, що начальником сектора кадрового забезпечення Приморського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області ГУ НП в Одеській області Ротару Євгеном, начальником сектора дізнання Приморського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області Соловйовою Оленою та заступником начальника сектора дізнання Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області складено акти про відсутність на службі дізнавача інспектора сектору дізнання Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 20.07.2020 року, 21.07.2020 року, 22.07.2020 року, 23.07.2020 року, 24.07.2020 року, 25.07.2020 року, 27.07.2020 року, 29.07.2020 року, 06.08.2020 року, від 07.08.2020 року, 10.08.2020 року, 11.08.2020 року, 12.08.2020 року,  13.08.2020 року, 17.08.2020 року, 18.08.2020 року, 19.08.2020 року, 20.08.2020 року, 25.08.2020 року, 26.08.2020 року, 28.08.2020 року, 01.09.2020 року, 02.09.2020 року, 04.09.2020 року, 07.09.2020 року, 08.09.2020 року, 10.09.2020 року (т.1 а.с.80-106).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до позиції висловленої КАС ВС у справі №640/15754/19 від 21.04.2021року у разі вчинення працівником прогулу (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право притягнути такого працівника до дисциплінарної відповідальності (у разі якщо не минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, а також якщо не минув один рік після його вчинення) у вигляді оголошення догани. У разі ж встановлення систематичності (повторно протягом року) відповідного дисциплінарного проступку працівника, суб`єкт призначення або керівник державної служби має право застосувати винятковий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.
З наведеного вбачається, що обов`язковою умовою для звільнення державного службовця є встановлення систематичності (тобто вчинених неодноразово протягом року) прогулів (відсутності на роботі більше трьох годин) цієї особи без поважних причин.
Разом з цим, єдиною належною обставиною, яка свідчить про систематичність вчинення державним службовцем такого дисциплінарного проступку як прогул без поважних причин, є чинне рішення суб`єкта призначення (керівника відповідного державного органу) про накладення на даного державного службовця дисциплінарного стягнення за таке ж порушення.
В свою чергу, підставою для прийняття оскаржуваного наказу та звільнення позивача з посади слугував висновок службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 , у вигляді дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Застосовуючи такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення, відповідач, крім іншого, виходив з того, що позивач тривалий час, з 20.07.2020 року по 11.09.2020 року відсутній на робочому місці без поважних причин, а саме: 20.07.2020 року, 21.07.2020 року, 22.07.2020 року, 23.07.2020 року, 24.07.2020 року, 25.07.2020 року, 27.07.2020 року, 29.07.2020 року, 06.08.2020 року, від 07.08.2020 року, 10.08.2020 року, 11.08.2020 року, 12.08.2020 року,  13.08.2020 року, 17.08.2020 року, 18.08.2020 року, 19.08.2020 року, 20.08.2020 року, 25.08.2020 року, 26.08.2020 року, 28.08.2020 року, 01.09.2020 року, 02.09.2020 року, 04.09.2020 року, 07.09.2020 року, 08.09.2020 року, 10.09.2020 року, про що складено відповідні акти про відсутність ОСОБА_1 на службі.
Разом з цим, відповідачем жодних заходів, окрім складання актів, застосовано з цього приводу до позивача не було.
В свою чергу, складені відповідачем акти про відсутність позивача на службі не є належними та достатніми та допустимими доказами, що свідчать про систематичність вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Відповідачем не надано жодного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за наслідком встановлення факту відсутності його на службі більше трьох годин протягом робочого дня у вказані в наказі дні, що відповідно виключає можливість встановлення систематичності прогулів ОСОБА_1 .
Таким чином, одним наказом до позивача застосовано дисциплінарне стягнення нібито за декілька самостійних дисциплінарних правопорушення, що суперечить вимогам Закону.
Зазначене дає підстави для висновку, що у спірних правовідносинах відсутня така кваліфікуюча ознака вчиненого позивачем дисциплінарного проступку як систематичність, що в свою чергу виключає застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.
За наведених обставин у справі, колегія суддів вважає протиправними оскаржувані наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.09.2020 року №2290 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 " та  наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.10.2020 року №1403 о/с, оскільки відповідачем не було дотримано процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.
Як вже зазначалось, подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 640/15754/19, яку суд враховує при розгляді даної справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Крім того, позивач, в обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог зазначив, що перебував періодично на лікарняному та надав до суду наступні докази в підтвердження зазначеного:
- довідку від 31.07.2020 року №535, видану КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №12" ОМР про те, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря КНП "ЦПМСД №12" ОМР з 20.07.2020 року по 30.07.2020 року, із зазначенням діагнозу "гостра респіраторно-вірусна інфекція, гострий бронхіт" (т.1 а.с.12);
- довідку від 29.09.2020 року №514, видану КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №12" ОМР про те, що ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному лікуванні під наглядом сімейного лікаря КНП "ЦПМСД №12" ОМР з 31.07.2020 року по 21.08.2020 року, із зазначенням діагнозу "пошкодження зв`язок правого гомілковостопного суглобу, больовий синдром" (т.1 а.с.11);
- довідку КНП "Міська лікарня №5" ОМР №21 від 11.09.2020 року про те, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні у період з 22.08.2020 року по 11.09.2020 року (т.1 а.с.10).
Також, ОСОБА_1 надано виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №514 від 29.09.2020 року, виданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №12" ОМР та від 11.09.2020 року, виданої КНП "Міська лікарня №5" ОМР (т.1 а.с.13-14).
Згідно з п.1.1. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001року №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Колегія суддів враховує, що всупереч вимогам вказаної Інструкції, довідка від 31.07.2020 року №535, видана КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №12"; довідка від 29.09.2020 року №514, видана КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №12" ОМР; довідка КНП "Міська лікарня №5" ОМР №21 від 11.09.2020 року та виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №514 від 29.09.2020 року, виданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №12" ОМР та від 11.09.2020 року, виданої КНП "Міська лікарня №5" ОМР не відповідають ознакам листка непрацездатності. Однак, колегія суддів вважає, що в даному випадку зміст превалює над формою, а саме зазначені медичні документи підтверджують тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 . Окрім цього, суд апеляційної інстанції враховує відмітки відомчої медичної установи на цих медичних документах, що також засвідчує факт звернення позивача за медичною допомогою.
Колегія суддів вважає, що зазначені медичні довідки та виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого - є належними доказами, які підтверджують тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 та відсутність з поважних підстав позивача на службі саме в період з 20.07.2020 року по 11.09.2020 року, що стало підставою порушення службового розслідування відносно нього. На думку колегії суддів, зазначене враховується як обґрунтування поважності причин невиходу на службу ОСОБА_1 . 
Крім того, колегія суддів вважає, що позивач повідомляв керівництво про його тимчасову непрацездатність. На підтвердження вказаного позивачем до суду надано аудіо запис телефонної розмови.
Допитані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідки підтвердили факт цієї розмови та її зміст, пов`язаний в тому числі з повідомленням про подальшу відсутність позивача на службі.
Крім цього, колегія суддів також проаналізувала обставини, відображені в акті службового розслідування щодо незнання кримінальних проваджень позивачем. З цього приводу слід зазначити, що в матеріалах справи наявні акти передання справ, які знаходились в провадженні позивача перед відпусткою на початку липня 2020 року. Ці акти підписані позивачем та посадовою особою відповідача. При цьому, його безпосередній керівник, якій складав акти про відсутність позивача на роботі, починаючи з останнього дня відпустки, при допиті у судовому засіданні апеляційного суду не зміг спростувати ці обставини. Тому звинувачення у порушенні трудової дисципліни в цьому аспекті колегія суддів не вбачає.
          Отже, беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлення колегією суддів протиправності винесення відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Одеській області спірних наказів, позовна вимога щодо поновлення позивача на роботі на зазначеній посаді підлягає задоволенню.
          Згідно до вимог ч.2  ст.235 КЗпП України  при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
          Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється  постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції"  (далі - Постанова №988).
Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
          Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
          Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого  Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
          Пунктом 9 розділу І Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
          Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
          Згідно довідки №451 від 10.06.2021 року Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Одеській про доходи ОСОБА_1 , грошове забезпечення позивача у липні 2020 року складало 10 492,14 грн., у серпні 2020 року - відсутнє, у вересні 2020 року 4383, 90 грн.
          Середньоденна заробітна плата згідно довідки про доходи №451 від 10.06.2021 року складає 323, 39 грн.
          Період вимушеного прогулу позивача з 21.10.2020 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 24.06.2021 року (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) складає 246 календарних дня.
Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача  за період з 21.10.2020 року по 24.06.2021 складає 79 553,94 грн. (246 календарних дня х 323, 39 грн.).
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Згідно до положень ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року та прийняття нової постанови про задоволення позову частково.
Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 

П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року – скасувати.
Прийняти у справі №420/11894/20 нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 25.09.2020 року №2290 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 ".
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.10.2020 року №1403 о/с.
Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на службі в поліції на посаді інспектора сектору дізнання Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з 24.06.2021 року.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ЄДРПОУ 40108740)  на користь ОСОБА_1 (( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 21.10.2020 року по 24.06.2021 року в сумі 79553 (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні 94 копійки.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.