П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3522/20	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар - Попова К.В.,

за участю:
- представника ГУ Національної поліції в Миколаївській області   - Павленко  О.В.
- позивача   ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення   Миколаївського окружного адміністративного суду  від   03.03.2021  по справі  № 400/3522/20 за позовом     ОСОБА_1 до  Головного управління Національної поліції в Миколаївській області   про визнання протиправним та скасування наказів № 997 від 17.08.2020, № 418о/с від 21.08.2020, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення, -

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом , у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ № 997 від 17 серпня 2020 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремого працівника Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області", яким до  начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 418о/с від 21 серпня 2020 року "По особовому складу", який видано на виконання наказу № 997 від 17 серпня 2020 року;
- поновити ОСОБА_1 , на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідно оскаржуваного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку реалізацією дисциплінарного стягнення. Позивач вказав, що підставою для проведення службового розслідування став можливий факт перебування його у приміщенні бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 28 липня 2020 року в період часу з 00:00 до 04:00, де начебто ОСОБА_1 дозволив собі ганебну, як для працівника поліції, поведінку, а саме, в присутності громадян, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння виражався грубою нецензурною лайкою та вимагав у бармена не зачиняти заклад. Зазначений факт дуже образив анонімних громадян м. Снігурівка, які вночі почали телефонувати на мобільний телефон начальнику Снігурівського ВП ОСОБА_2 зі скаргами на поведінку позивача. Зазначив, що притягаючи позивача до дисциплінарної відповідальності, начальник Головного управління Національної поліції в Миколаївській області виходив з того, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє підтвердження. Однак ОСОБА_1 вказав, що такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки посилання в оскаржуваному наказі на порушення позивачем статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення є лише суб`єктивним твердженням про вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення, оскільки в даному випадку лише судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення можливо встановити вину особи, таке рішення приймається із повним з`ясуванням усіх обставин адміністративного правопорушення та дотриманням прав та законних інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
До того ж, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення взагалі не складався ані щодо ОСОБА_1 , ані щодо інших осіб, зокрема працівників бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Дії, які на думку відповідача були вчинені позивачем у барі " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - дрібне хуліганство. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення також не складався. 
Також, вказав, що оскаржуваний наказ містить перелік інших порушень, які позивач, на думку відповідача, вчинив. Однак, в ньому відсутні посилання на належні та допустимі докази на підтвердження перелічених фактів, а вина позивача належним чином не доведена. Проведення службової перевірки характеризувалось упередженим ставленням до нього.  Враховуючи, що звільнення позивача відбулося з порушенням порядку, передбаченого законодавством щодо звільнення з публічної служби то накази ГУНП в Миколаївській області № 997 від 17.08.2020 року, № 418о/с від 21.08.2020 року є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 02.07.2020 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 805 до позивача, за вчинення дисциплінарного проступку, а саме факт знаходження позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. 
Службовим розслідуванням доведено, що  начальник СРПП № 1 Снігурівського відділу поліції ГУНП майор поліції ОСОБА_1 , скоїв дисциплінарний проступок, який виразився в ігноруванні ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію", вимог ст. 44-3 КУпАП, невиконанні вимог пп. 1п. 1 наказу ГУНП від 11.12.2017 року № 1606 "Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників ГУ НП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні", ігноруванні вимог п. 5 розділу І п. 1 та п. 3 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, Присяги поліцейського. 
З огляду на те, що ОСОБА_1 вчинив діяння несумісне з його посадою, оскільки поступок скоєний проти інтересів служби суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків 17.08.2020 було затверджено висновок службового розслідування та 17.08.2020 виданий керівником ГУНП області наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремого працівника Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області", яким до  начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1  у вигляді звільнення з поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 03 березня 2021 року позов  задовольнив.
Визнав протиправним та скасував наказ № 997 від 17 серпня 2020 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремого працівника Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області", яким до  начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.
Визнав протиправним та скасував наказ  № 418о/с від 21 серпня 2020 року "По особовому складу", який видано на виконання наказу № 997 від 17 серпня 2020 року.
Поновив ОСОБА_1 , на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.
Стягнув з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 89 118, 90 грн.
Допустив негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 , на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць. 
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 40108735) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840, 80 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції безпідставно зазначив, про допустимість доказу довідки ( листка непрацездатності) оскільки остання не впливала на прийняте рішення про звільнення позивача;
- суд першої інстанції не надав належної оцінки рапорту начальника СЛМТЗ Снігурівського ВП Олександра Трача;
- при винесенні рішення судом першої інстанції не правильно зроблено висновок щодо дисциплінарного проступку ОСОБА_1 ;
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.
02.07.2020 наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 805 до позивача, за вчинення дисциплінарного проступку, а саме факт знаходження позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. 
28.07.2020 за вих. № 3982/14-2020 до керівництва ГУНП в Миколаївській області надійшла доповідна записка підполковника поліції ОСОБА_3 щодо можливого порушення службової дисципліни з боку начальника СРПП № 1 Снігурівського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 , який 28.07.2020 не заступив на добове чергування у якості оперативного чергового. При цьому, у доповідній записці зазначено, що згідно інформації наданої керівництвом Снігурівського ВП встановлено, що ОСОБА_1 в ніч з 27.07.2020 на 28.07.2020 перебував у розважальному закладі "ІНФОРМАЦІЯ_1", де вживав спиртні напої, поводив себе зухвало та агресивно. 
06.08.2020 за вх. № 2870-2020 до керівництва ГУНП із Снігурівського відділу поліції ГУНП надійшла доповідна записка полковника поліції ОСОБА_2 від 28.07.2020 року № 10304/72-2020, яка є аналогічною за змістом із доповідною запискою від 28.07.2020 року № 3982/14-2020. 
           29.07.2020 начальником Головного управління Національної поліції в Миколаївській області винесено наказ № 727 про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії, яким за фактом можливих порушень службової дисципліни працівником ГУНП призначено службове розслідування.
           29.07.2020 начальником Головного управління Національної поліції в Миколаївській області винесено наказ № 362 о/с про відсторонення на час проведення службового розслідування начальника СРПП №1 Снігурівського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області  майора поліції ОСОБА_1 .
Дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Миколаївській області розглянуто, відповідно до статей 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807, у формі письмового провадження матеріали службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП від 29.07.2020 року № 727 за відомостями, викладеними у доповідній записці підполковника поліції ОСОБА_3 від 28.07.2020 року № 3982/14-2020 щодо можливого порушення службової дисципліни з боку начальника СРПП №1 Снігурівського відділу поліції ГУПН майора ОСОБА_1 .
Про результати службового розслідування складено Висновок службового розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни окремим працівником Снігурівського ВП ВП ГУНП в Миколаївській області від 17.08.2020 року, який затверджений начальником ГУНП в Миколаївській області.
Відповідно до вказаного висновку, відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування підтвердилися, а в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, який виразився у ігноруванні вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337 щодо обов`язку сумлінно ставитися до виконання обов`язків поліцейського, безумовно виконувати накази керівників, сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, утримуватись від дій, які підривають авторитет Національної поліції, поважати права, честь і гідність людини та запобігати вчиненню правопорушень, ст.ст. 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію" щодо обов`язку неухильно дотримуватись положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, ігноруванні вимог ст. 44-3 КУпАП, в частині порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, невиконанні вимог пп. 1 п. 1 наказу ГУНП від 11.12.2017 року № 1606 "Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників у ГУНП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні" щодо обов`язку негайно повідомити безпосереднього керівника про факт відкриття лікарняного у будь-якому державному, комунальному, іншому лікувально-профілактичному закладі із зазначенням лікувального закладу та дати початку тимчасової непрацездатності, ігноруванні вимог п. 5 розділу І, п. 1 та п. 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, щодо неухильного дотримання законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, обов`язку діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, шо ними визначені, поважати і не порушувати права людини, у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків, неухильно дотримуватись обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію" та іншими актами законодавства України, виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, поводитися доброзичливо, відкрито, уважно, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку, недопущення вчинків, що компрометують авторитет поліції як правоохоронного органу та викликають в населення неповагу до поліції, знижують авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому та обов`язку поліцейського дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком, беручи до уваги вчинення діяння несумісного з його посадою, оскільки проступок скоєний проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 17.08.2020 № 997 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремого працівника Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яким до начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 на підставі вимог п. 8 та п. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, враховуючи неналежну попередню поведінку, що виразилося у перебуванні на добовому чергуванні у якості відповідального від керівництва по підрозділу поліції з 20.04.2020 року на 21.04.2020 року у стані алкогольного сп`яніння, посередню службову характеристику та наявність діючого дисциплінарного стягнення - "сувора догана", оголошеного наказом ГУНП від 02.07.2020 року № 805, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".
21.08.2020 наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №418 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
          Вважаючи накази Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію", позивач оскаржив їх до суду.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що   ОСОБА_1  повідомив посадову особу служби кадрового забезпечення ОСОБА_4 про те, що не вийшов на службу у зв`язку із поганим самопочуттям.
При цьому суд першої інстанції  не погодився із висновком службового розслідування з приводу відсутності  на роботі з огляду на наявність  листка  непрацездатності позивача.
З приводу  висновків  судового  розслідування  щодо перебування ОСОБА_1 в ніч з 27.07.2020 на 28.07.2020 у розважальному закладі "ІНФОРМАЦІЯ_1", де вживав спиртні напої, поводив себе зухвало та агресивно,  суд  першої інстанції зазначив, що наведені обставини не  підтверджені  належними та допустимими доказами.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII ( далі - Закон №580-VIII) , який згідно з пунктом 1 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону набрав чинності з 7 листопада 2015 року.
За приписами пунктів 1,2 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, визначено поняття основних обов`язки поліцейського, згідно яких поліцейський зобов`язаний  неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;   професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно із частиною 2 статті 19 цього Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною першою статті 77 Закону №580-VIII визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.
Зокрема, пунктом 6 частини 1 вказаної статті визначено як підставу звільнення, реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (надалі - Закон № 2337) затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2337 службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Статтею 12 Закону № 2337 визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 2337 за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 2337 службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Частиною 3 статті 1 Закону № 2337 передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно пункту  5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, 5. Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
Відповідно до розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ № 1179 від 09 листопада 2016 року, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України  «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено: сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання; допускати будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками; використовувати будь-які предмети, на яких зображена символіка політичних партій, та провадити політичну діяльність, висловлювати особисте ставлення до діяльності політичних партій під час виконання службових повноважень, а також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях; розголошувати та використовувати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, у тому числі після припинення служби в поліції, крім випадків, визначених законом; знімати з однострою чи приховувати нагрудний знак (жетон), а також будь-яким іншим чином перешкоджати прочитанню інформації на ньому або фіксуванню за допомогою технічних засобів, крім випадків, коли поліцейський виконує службові обов`язки в режимі секретності в установленому законодавством України порядку; перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.
Відповідно до статті 12 Закону № 2337 дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною 1 статті 13 Закону № 2337 передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 2337 до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 14 Закону № 2337 службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини  4 статті 14 Закону № 2337).
Частиною 6 статті 14 Закону № 2337 передбачено, що  службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 статті 14 Закону № 2337).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі - Порядок).
Відповідно до абз. 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (п. 4 розділу ІІ Порядку) .
У відповідності до пункту 1 розділу V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування висновку службового розслідування.
За положеннями  частини  1 статті 15 Закону № 2337 проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України (частина 7 статті 15 Закону № 2337).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України затверджено  Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.
Частиною 1, 2 статті 16 Закону № 2337 передбачено, що службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (частина 10 статті 14 Закону № 2337).
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника (п. 9 pозділу VІ Порядку).
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина 3 статті 19 Закону № 2337).
Пунктом 1 розділу VІІ  Порядку передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи (п. 2 розділу VІІ  Порядку).
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Як встановлено  під час розгляду справи, за результатами проведеного службового розслідування та складеного за його результатами висновку від 17.08.2020 року наказом начальника ГУ НП у Миколаївській області № 997 від 17.08.2020 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
21.08.2020 року наказом ГУ НП в Миколаївській області № 418 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Таким чином, підставою для прийняття наказу № 997 від 17.08.2020  "Про накладення  дисциплінарного стягнення на майора поліції ОСОБА_1 ", а пізніше і наказу від 21.08.2020  № 418о/с "По особовому складу", яким позивача звільнено зі служби, слугував Висновок службового розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни працівником Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_1 ..
Згідно пункту 1 резолютивної частини Висновку вбачається, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування вважати такими, що підтвердилися.
Згідно пункту  3 резолютивної частини Висновку, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у ігнорування вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ щодо обов`язку сумлінно ставитися до виконання обов`язків поліцейського, безумовно виконувати накази керівників, сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, утримуватись від дій, які підривають авторитет Національної поліції, поважати права, честь і гідність людини та запобігати вчиненню правопорушень, ст.ст. 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію" щодо обов`язку неухильно дотримуватись положень, нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, професійно виконувати свої службові обов`язки, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника поліції, ігноруванні вимог ст. 44-3 КУпАП, в частині порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно- протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, невиконанні вимог пп. 1 п. 1 наказу ГУНП від 11.12.2017 № 1606 "Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників у ГУНП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні" щодо обов`язку негайно повідомити безпосереднього керівника про факт відкриття лікарняного у будь-якому державному, комунальному, іншому лікувально-профілактичному закладі із зазначенням лікувального закладу та дати початку тимчасової непрацездатності, ігноруванні вимог п. 5 розділу І, п. 1 та п. 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо неухильного дотримання законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, обов`язку діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, шо ними визначені, поважати і не порушувати права людини, у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків, неухильно дотримуватись обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію" та іншими актами законодавства України, виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, поводитися доброзичливо, відкрито, уважно, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку, недопущення вчинків, що компрометують авторитет поліції як правоохоронного органу та викликають в населення неповагу до поліції, знижують авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому та обов`язку поліцейського дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком, беручи до уваги вчинення діяння несумісного з його посадою, оскільки проступок скоєний проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, керуючись вимогами п. 8 та п. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, враховуючи неналежну попередню поведінку, що виразилося у перебуванні на добовому чергуванні у якості відповідального від керівництва по підрозділу поліції з 20.04.2020 року на 21.04.2020 року у стані алкогольного сп`яніння, посередню службову характеристику та наявність діючого дисциплінарного стягнення - "сувора догана", оголошеного наказом ГУНП від 02.07.2020 року № 805 (ознайомлений з наказом 03.07.2020 року), начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Снігурівського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст, 77 Закону України "Про Національну поліцію".
При цьому, висновки відповідача повинні ґрунтуватись на повних та всебічно з`ясованих обставинах, підтверджених доказами, які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.
З матеріалів справи убачається, що 28.07.2020 за вих. № 3982/14-2020 до керівництва ГУНП в Миколаївській області надійшла доповідна записка підполковника поліції ОСОБА_3 щодо можливого порушення службової дисципліни з боку начальника СРПП № 1 Снігурівського відділу поліції ГУНП (далі - Снігурівський ВП) майора поліції ОСОБА_1 , який 28.07.2020 не заступив на добове чергування у якості оперативного чергового. При цьому, у доповідній записці зазначено, що згідно інформації наданої керівництвом Снігурівського ВП встановлено, що ОСОБА_1 в ніч з 27.07.2020 на 28.07.2020 перебував у розважальному закладі "ІНФОРМАЦІЯ_1", де вживав спиртні напої, поводив себе зухвало та агресивно.
06.08.2020 за вх. № 2870-2020 до керівництва ГУНП із Снігурівського відділу поліції ГУНП надійшла доповідна записка полковника поліції ОСОБА_2   від 28.07.2020 № 10304/72-2020, яка є аналогічною за змістом із доповідною запискою від 28.07.2020 № 3982/14-2020.
Відповідно до графіку добових чергувань Снігурівського ВП ГУНП, 28.07.2020 майор поліції ОСОБА_1 повинен був заступити на чергування у якості оперативного чергового, але він на службу не вийшов. Тому, старший інспектор СКЗ Снігурівського ВП ГУНП капітан поліції   ОСОБА_4 у цей же день (28.07.2020 ), з метою встановлення причин відсутності позивача  на службі зателефонувала останньому на його мобільний телефон: " НОМЕР_2 ". У ході телефонної розмови ОСОБА_1  повідомив ОСОБА_4 про те, що не вийшов на службу у зв`язку із поганим самопочуттям, яке у нього триває з 27.07.2020. При цьому, ОСОБА_1  зазначив, що він перебуває на лікарняному, але який у нього діагноз, в якому медичному закладі перебуває на лікуванні, амбулаторно або на стаціонарі, повідомляти відмовився.          
В результаті того, що майор поліції ОСОБА_1  не заступив на добове чергування до Снігурівського ВП ГУНП та не повідомив ОСОБА_2 про причини свого не прибуття та взагалі на зв`язок з ним не виходив, останній надав вказівку ОСОБА_4  складати  акти  про відсутність  позивача на службі без поважних причин.
В свою чергу, капітан поліції ОСОБА_4 у період  з 28.07.2020 по 30.07.2020, у присутності чотирьох працівників поліції, склала акти про відсутність на службі позивача  у Снігурівському ВП, а з 31.07.2020 по 05.08.2020 вказані акти складав начальник сектору кадрового забезпечення Снігурівського ВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_5 .
В ході службового розслідування, комісійно складено акти про відсутність ОСОБА_1  на службі без поважних причин у робочі дні з 28.07.2020 по 30.07.2020 з 09:00 по 18:00, які зареєстровано у канцелярії Снігурівського ВП ГУНП: 28.07.2020 (М 10385/72-2020 від 30.07.2020); 29.07.2020 (№ 10386/72-2020 від 30.07.2020), 30.07.2020 (№ 10457/72-2020 від 31.07.2020); 31.07.2020 (М 10458/72-2020 від 31.07.2020); 03.08.2020 (№ 10513 від 03.08.2020); 04.08.2020 (№ 10657/72-2020 від 06.08.2020); 05.08.2020 року (№ 10658/72-2020).
Разом з цим, оглядом книги нарядів Снігурівського ВП ГУНП встановлено, що ОСОБА_1  у період з 28.07.2020 по 05.08.2020 жодного разу не заступав на добові чергування у даному підрозділу поліції та на службі був відсутній. Крім того, відсутність на службі ОСОБА_1  у робочі дні з 28.07.2020 по 05.08.2020  також підтвердили опитані у ході службового розслідування працівники Снігурівського ВП ГУНП, якими безпосередньо у складі комісії складалися акти про відсутність на службі.
Таким чином, результатами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1  був відсутній на службі у період з 28.07.2020 по 05.08.2020, про причини неприбуття не повідомив.
Суд першої інстанції  з таким твердженням відповідача не погодився, з огляду на таке.
За висновком службового розслідування встановлено, що відповідно до графіку добових чергувань Снігурівського ВП ГУНП, 28.07.2020 майор поліції ОСОБА_1  повинен був заступити на чергування у якості оперативного чергового, але він на службу не вийшов.
Старший інспектор СКЗ Снігурівського ВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_4  у цей же день (28.07.2020), з метою встановлення причин відсутності позивача на службі зателефонувала останньому на його мобільний телефон.  У ході телефонної розмови ОСОБА_1  повідомив останню  про те, що не вийшов на службу у зв`язку із поганим самопочуттям, яке у нього триває з 27.07.2020. При цьому, ОСОБА_1  зазначив, що він перебуває на лікарняному.
Пунктами 1.1, 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 № 455, далі - Інструкції № 455) передбачено, що Тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.
Відповідно до п. 2.19 Інструкції № 455 особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.
Згідно з пунктом 2.22 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.
За приписами пункту 1.9 Інструкції №455 листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.
Також, у відповідності до п.п. 2.5-2.7 Інструкції № 455 листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.
Особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня.
Особам, направленим фельдшером здоровпункту під час робочої зміни до лікувально-профілактичного закладу, листок непрацездатності видається з моменту звернення у здоровпункт у разі визнання їх тимчасово непрацездатними.
Особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни.
Разом з тим, відповідно до довідки ДУ "ТМО МВС України по Миколаївській області" № 2163, майор поліції ОСОБА_1  у період з 28.07.2020 по 07.08.2020 перебував на лікарняному, що підтверджує офіційне звільнення його від роботи  з 28.07.2020 по 07.08.2020.
Оцінюючи наведений доказ (довідку) , суд першої інстанції зазначив, що надана позивачем довідка відповідає формі, визначеній для листка непрацездатності, її можна вважати документом, який би підтверджував тимчасову втрату його працездатності.
Вказана  довідка не визнана нечинною, у встановленому законом порядку, а її дійсність чи недійсність не може бути предметом даного спору.
Опитаний у ході службового розслідування лікар ОСОБА_6 ,  повідомив, що 28.07.2020 року у першій половині дня (до 12:00) до нього на прийом прийшов ОСОБА_1 та поскаржився на свій стан здоров`я. За результатами обстеження, ОСОБА_1  було встановлено діагноз «геморой» та призначено консервативне лікування (без оперативного втручання). При цьому, ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні до повного одужання.
Урахувавши наведене  суд першої інстанції   дійшов правильного  висновку,  що позивачем належними та допустимими доказами спростовано доводи відповідача про відсутність його на службі без поважних причин у період з 28.07.2020  по 07.08.2020.
Щодо порушення позивачем вимог підпункту 1 пункту  1 наказу ГУНП в Миколаївській області  від 11.12.2017 № 1606 "Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників у ГУНП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні", а саме: не повідомлення  свого керівника про те, що перебуває на лікарняному та медичний заклад до якого він звернувся з приводу свого захворювання, суд  першої інстанції  виходив із того, що ОСОБА_1  дійсно  не повідомив свого керівника про те, що перебуває на лікарняному.
Водночас   встановивши , що    ОСОБА_1  повідомив посадову особу служби кадрового забезпечення ОСОБА_4 про те, що не вийшов на службу у зв`язку із поганим самопочуттям та зазначив, що він перебуває на лікарняному, що не заперечується відповідачем, суд першої  інстанції дійшов висновку  про відсутність в діях позивача   порушення вимог  пп.1 п. 1 наказу ГУНП від 11.12.2017 № 1606 "Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників у ГУНП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні".
Колегія суддів не погоджується із таким висновком  суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно  до підпункту 1 пункту  1 наказу ГУНП в Миколаївській області  від 11.12.2017 № 1606 "Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників у ГУНП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні"  (а.с.129-131, т.2),  із змістом якого позивач ознайомлений  в установленому порядку (а.с.132,т.2),  усім без винятку працівника ГУ НП в Миколаївській області  у разі втрати працездатності  внаслідок захворювання  чи  травмування та відкриття лікарняного у будь якому  державному , іншому  лікувально-профілактичному  закладі  негайно  письмово або у іншій доступний спосіб ( засобами мобільного зв`язку, електронної пошти тощо)  інформувати  про цей факт  безпосередньо керівника із зазначенням  лікувального закладу, дати  початку тимчасової непрацездатності, та за можливістю, діагнозу і орієнтованого періоду непрацездатності.
Диспозиція цієї норми підзаконного нормативно-правового акта є доступною та зрозумілою та  чітко визначає алгоритм   дій , а саме: у разі  неможливості прибути на роботу  у разі втрати працездатності працівник поліції повинен негайно повідомити  безпосереднього керівника.
В матеріалах справи відсутні данні про те, що ОСОБА_1 , маючи обов`язок  заступити на чергування у якості оперативного чергового, негайно повідомив  безпосереднього керівника  про свою тимчасову   не працездатність.
Факт начебто повідомлення  позивачем  посадову особу служби кадрового забезпечення ОСОБА_4  про тимчасову непрацездатність не замінює  факту належного та негайного повідомлення, оскільки таке повідомлення  без зазначення  закладу та періоду тимчасової працездатності   було здійснено   під час телефонної розмови,  яка  ініційована відповідальними особами  Снігурівського ВП, а не позивачем, а  викладену у цій телефонній розмові інформацію не можна кваліфікувати  як негайне повідомлення. 
Отже,  є правильними висновки службового  розслідування про порушення  позивачем    вимог підпункту 1 пункту  1 наказу ГУНП в Миколаївській області  від 11.12.2017 року № 1606 "Про упорядкування проходження документів, що посвідчують тимчасову непрацездатність працівників у ГУНП в Миколаївській області та перебування працівників на лікуванні" , а відтак такі дії  правильно кваліфіковані як порушення службової дисципліни . а саме недотримання  поліцейським  наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, наказу керівника ( частина перша статті 1 Закону № 2337).
Водночас  таке порушення,  ураховуючи  його характер,  з огляду на положення  пункту 8 частини 2 статі 2 КАС України,  не  може бути підставою  для звільнення  позивача  зі служби.
Поряд з цим,  суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити  із мотивувальної частини оспореного   судового рішення  висновок суду  першої інстанції про  відсутність факту порушення позивачем підпункту 1 пункту  1 наказу ГУНП від 11.12.2017 року № 1606.
З приводу обставин перебування позивача у барі " ІНФОРМАЦІЯ_1 "  варто зауважити про таке.
Вирішуючи спірне питання колегія суддів  зауважує,  що для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як вчинення дій, що підривають, авторитет органів Національної поліції, а так само одноразове грубе порушення правил професійної  етики,  відповідач має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання національної поліції, зашкодила  авторитету  Національної поліції, викликала негативний громадський резонанс.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № П/9901/14/17, постанові Верховного суду від 4 жовтня 2019 року у справі № 805/1235/17-а (К/9901/24269/18).
В ході службового розслідування відповідачем встановлено , що 28.07.2020  за вих. № 3982/14-2020 до керівництва ГУНП в Миколаївській області надійшла доповідна записка підполковника поліції ОСОБА_3 щодо можливого порушення службової дисципліни з боку начальника СРПП № 1 Снігурівського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_1 , який 28.07.2020 року не заступив на добове чергування у якості оперативного чергового. При цьому, у доповідній записці зазначено, що згідно інформації наданої керівництвом Снігурівського ВП встановлено, що ОСОБА_1  в ніч з 27.07.2020 на 28.07.2020  перебував у розважальному закладі "ІНФОРМАЦІЯ_1", де вживав спиртні напої, поводив себе зухвало та агресивно.
Опитана в ході службового розслідування ОСОБА_7 пояснила, що 28.07.2020  приблизно о 00:00 вона перебувала у розважальному закладі "ІНФОРМАЦІЯ_1". В цей час у вказаному закладі перебував працівник поліції ОСОБА_1 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, хитаючись, вимагав у бармена, щоб вона не зачиняла бар та продала йому пиво. При цьому, вона зазначила, що ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні бару "ІНФОРМАЦІЯ_1" дуже гучно кричав.
В свою чергу, опитаний ОСОБА_8  повідомив, що 28.07.2020 приблизно о 01:00 він зі своїми знайомими відпочивав у розважальному закладі "ІНФОРМАЦІЯ_1". В цей час, у приміщенні бару знаходився майор поліції ОСОБА_1 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, хитався, гучно розмовляв, кричав та виражався грубою нецензурною лайкою.
Разом з цим, опитана працівниця розважального закладу "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_9  повідомила, 28.07.2020  приблизно о 00:35 в двері бару постукали невідомі їй особи. Коли вона відчинила двері, то побачила двох їй не знайомих чоловіків, які запитали, чи можуть вони зайти до приміщення закладу. Проте, вона відмовила вказаним чоловікам у проханні та пояснила їм, що в бар після 23:00 вона нікого не пускає. Після цього, один з чоловіків одягнений у білу футболку запитав, чи знає вона, хто він такий. Однак, вона відповіла, що не знає, Тому, чоловік одягнутий у білу футболку, сказав їй, що його звати " ОСОБА_10 " та він працює в поліції. Проте, вона відповіла, що для неї це нічого не значить. В свою чергу, " ОСОБА_10 " повідомив, якщо вона їх не пустить до розважального закладу, то він зараз зателефонує (кому саме їй не відомо). На це вона відповіла, що телефонувати нікому не треба та запитала, що саме вони хочуть. Після чого, чоловіки відповіли, що хочуть два бокали пива та повідомили, що будуть розраховуватись банківською карткою. Потім, вона, з метою уникнення проблем під час оплати пива банківською карткою, впустила вказаних осіб до приміщення бару. В приміщенні бару чоловіки знаходились приблизно 15 хвилин, з урахуванням того, що вона наливала пиво та розраховувала їх. Отримавши своє замовлення вказані чоловіки покинули приміщення розважального закладу та більше вона їх тієї ночі не бачила.
Вказані обставини щодо перебування у барі  "ІНФОРМАЦІЯ_1"   також підтвердив позивач у ході розгляду справи у апеляційному суді.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем пояснення ОСОБА_9  під час службового розслідування не взяті до уваги, оскільки  на його думку вони є не щирим, оскільки опитані у ході службового розслідування місцеві мешканці м. Снігурівка, Миколаївської області   ОСОБА_7 та   ОСОБА_8 , спростували його.
Опитаний у ході службового розслідування старший інспектор - черговий СРПП № 3 ОСОБА_11 , який 27.07.2020 заступив на добове чергування до Снігурівського ВП у якості оперативного чергового повідомив, що приблизно о 00:30 до адміністративної будівлі на автомобілі марки "Опель" (номерний знак не пам`ятає) прибули оперуповноважений відділу кримінальної поліції Інгульського відділу поліції ГУНП (колишній начальник Снігурівського ВП) підполковник поліції ОСОБА_12 та майор поліції ОСОБА_1 .  В свою чергу, він вийшов до вказаних працівників поліції та почав з ними спілкуватись. Під час бесіди ОСОБА_12 повідомив, що у них зламався автомобіль та попрохав у нього залишити транспортний засіб на парковочному майданчику біля відділу поліції, оскільки вночі усі майстерні по ремонту автомобілів зачинені. На що він погодився. Після цього, ОСОБА_12 та позивач направились у невідомому йому напрямку.
В подальшому, приблизно о 01:00 йому на мобільний телефон зателефонував позивач  та попрохав, щоб він сказав бармену бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розважальний заклад може працювати до ранку та працівники поліції до ранку не будуть заважати його роботі. Проте, він відмовив ОСОБА_1 у даному проханні та поклав слухавку.
Разом з цим, ОСОБА_11  повідомив про те, що 28.07.2020 приблизно о 06:00 йому стало відомо, що майор поліції ОСОБА_1 , прийшов до будівлі Снігурівського ВП, тому він вийшов на вулицю та вони почали спілкуватись. Під час бесіди, позивач, який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, повідомив йому, що загубив свій мобільний телефон та попрохав здійснити на нього виклик. Він виконав прохання позивача , зателефонував на номер останнього, але слухавку ніхто не піднімав.
Після цього, він на прохання ОСОБА_1  викликав поліцейського-водія роти реагування Управління поліції охорони в Миколаївській області Будніка О.С.
Коли, ОСОБА_13  вийшов на вулицю, ОСОБА_1  попрохав його відкрити службовий автомобіль УПО в Миколаївській області та подивитись чи не має там його мобільного телефону. На це, ОСОБА_13 надав свою згоду та вони пішли шукати мобільний телефон ОСОБА_1 . 
При цьому, капітан поліції ОСОБА_14  зазначив, що ОСОБА_13  у особистій бесіді повідомив йому про те, що 28.07.2020  приблизно о 04:00 останній забирав на службовому автомобілі УПО ОСОБА_1  та ОСОБА_12 з розважального закладу "ІНФОРМАЦІЯ_1". Обидва поліцейські були в стані алкогольного сп`яніння.
Опитаний під час проведення службового розслідування старший сержант поліції ОСОБА_13 повідомив, що 28.07.2020 приблизно о 04:00 йому зателефонував майор поліції ОСОБА_1 та попрохав забрати його з бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та завезти його до дому на вул. Інгулецьку, м. Снігурівка (точної адреси не пам`ятає). Прохання ОСОБА_1  він виконав, оскільки особисто з ним знайомий та приблизно через п`ять хвилин після телефонної розмови з останнім, приїхав на службовому автомобілі УПО в Миколаївській області до вказаного розважального закладу та посадивши його, разом з його товаришем (хто саме був цією особою не повідомляє) в салон транспортного засобу, поїхав у напрямку вул. Інгулецької.
Крім того, опитана начальник сектору превенції Снігурівського ВП майор поліції ОСОБА_15  повідомила, що 28.07.2020 приблизно о 07:00 вона йшла з ранкової пробіжки зі стадіону та коли проходила біля Снігурівського ВП побачила, що біля адміністративної будівлі знаходиться ОСОБА_1 . При цьому, вона зазначила, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, сильно хитався та гучно розмовляв.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14  (старший інспектор - черговий СРПП №3) підтвердив, що приблизно о 00:30 до адміністративної будівлі на автомобілі марки «Опель» прибули оперуповноважений відділу кримінальної поліції Інгульського відділу поліції ГУНП    ОСОБА_12 та ОСОБА_1 .  Він вийшов до вказаних працівників поліції та почав з ними спілкуватись. Під час бесіди ОСОБА_12 повідомив, що у них зламався автомобіль та попрохав у нього залишити транспортний засіб на парковочному майданчику біля відділу поліції, оскільки вночі усі майстерній по ремонту автомобілів зачинені. На що він погодився. Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_1  направились у невідомому йому напрямку. 28.07.2020 приблизно о 06:00 йому стало відомо, що майор поліції ОСОБА_1  прийшов до будівлі Снігурівського ВП, тому він вийшов на вулицю та вони почали спілкуватись. Під час бесіди, ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, повідомив йому, що загубив свій мобільний телефон та попрохав здійснити на нього виклик. Він виконав прохання ОСОБА_1 , зателефонував на номер останнього, але слухавку ніхто не піднімав. Після цього, він на прохання ОСОБА_1  викликав поліцейського-водія роти реагування Управління поліції охорони в Миколаївській області Будніка О.С.   Коли, ОСОБА_13 вийшов на вулицю, ОСОБА_1  попрохав його відкрити службовий автомобіль УПО в Миколаївській області та подивитись чи не має там його мобільного телефону. На це, ОСОБА_13  надав свою згоду та вони пішли шукати мобільний телефон ОСОБА_1 .
Допитаний під час судового розгляду у якості свідка старший сержант поліції ОСОБА_13 повідомив, що 28.07.2020 приблизно о 04:00 йому зателефонував майор поліції ОСОБА_1  та попрохав забрати його з бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та завезти його до дому на вул. Інгулецьку, м. Снігурівка (точної адреси не пам`ятає). Прохання ОСОБА_1  він виконав, оскільки особисто з ним знайомий та приблизно через п`ять хвилин після телефонної розмови з останнім, приїхав на службовому автомобілі УПО в Миколаївській області до вказаного розважального закладу та посадивши його, разом з його товаришем (хто саме був цією особою не повідомляє) в салон транспортного засобу, поїхав у напрямку вул. Інгулецької. Також, повідомив, що приблизно о 06:00 до Снігурівського ВП ОСОБА_1  та попрохав його відкрити службовий автомобіль УПО в Миколаївській області, оскільки йому здалось, що мобільний телефон ОСОБА_1  міг випасти в салоні вказаного транспортного засобу під час руху до вул. Інгулецької . Однак, у салоні службового автомобіля УПО в Миколаївській області мобільного телефону не знайшли.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_15  пояснила суду, що 28.07.2020 приблизно о 07:00 вона йшла з ранкової пробіжки зі стадіону та коли проходила біля Снігурівського ВП побачила, що біля адміністративної будівлі знаходиться ОСОБА_1 .  При цьому, вона зазначила, що останній  перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, сильно хитався та гучно розмовляв.
Опитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2  підтвердив те, що зазначав у доповідній записці.
Допитана у якості свідка ОСОБА_16  повідомила суду, що ОСОБА_1  28.07.2020 року  у вечірній час перебував на АДРЕСА_3 у в оточені групи людей та розпивав спиртні напої.
Викликані у якості свідків до суду першої інстанції   ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.
Відповідач зазначав, що незважаючи на вищевказані заборони передбачені чинним законодавством та відповідальність, яка наступає за порушення цих заборон, майор поліції ОСОБА_1  28.07.2020 у період часу з 00:00 до 04:00 знаходився у приміщенні бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 " дозволив собі ганебну поведінку, як для працівника поліції, а саме, у присутності громадян, яким завідомо було відомо, що він працівник поліції, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вимагав у бармена - ОСОБА_9  не зачиняти заклад, продати йому спиртні напої - пиво, гучно розмовляв, кричав та виражався грубою нецензурною лайкою.
Проаналізувавши наведені докази  та матеріали справи суд  першої інстанції  не погодився  з таким твердженням відповідача з огляду на таке.
Згідно вимог ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Посилання в оскаржуваному наказі на порушення позивачем статті ст. 44-3 та 173 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 відповідних адміністративних правопорушень є необґрунтованим, оскільки відсутні судові рішення у справі про адміністративне правопорушення, якими встановлена вина позивача.
Крім того, матеріали справи не містять протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП відносно ані ОСОБА_1 , ані працівників бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
Також суд першої інстанції врахував, що доказів на підтвердження того, що адміністрація бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", або інші відвідувачі звертались до поліції із заявами або скаргами на дії позивача до суду не надано,  не надано будь-яких інших доказів на підтвердження порушення позивачем громадського порядку.
Згідно пояснень бармена ОСОБА_9  вона продала позивачу два бокали пива після чого розрахувала його. Отримавши своє замовлення позивач покинув приміщення розважального закладу та більше вона його тієї ночі не бачила.
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції врахував також і те,  що у висновку службового розслідування не наведено складу дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції.
На думку суду  першої інстанції, наведені у висновку службового розслідування обставини як такі, що свідчать про порушення позивачем службової дисципліни, а відтак вчинення дисциплінарного проступку, несумісного з проходженням служби в поліції не може ґрунтуватися виключно на поясненнях поліцейських.
Оцінюючи аргумент відповідача про перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння суд першої інстанції врахував, що у матеріалах службового розслідування відсутні належні та достовірні докази, які б підтверджували наявність в крові позивача алкоголю, що спростовує аргумент відповідача про перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння.
Також суд  першої інстанції  врахував , що до позивача було застосовано найсуворіший вид    дисциплінарного стягнення, без співставлення тяжкості допущених саме позивачем порушень службової дисципліни та вважає, що    такий вид стягнення не є співрозмірним.
Щодо посилання відповідача на опубліковану статтю в соціальній мережі «Facebook», суд першої інстанції  врахував, що вона є анонімною, не містить фото або  відео підтверджень порушення позивачем громадського порядку або іншої ганебної поведінки позивача.
Крім того, з метою перевірки достовірності відомостей викладених у вищевказаній статті 06.08.2020, за допомогою соціальної мережі «Facebook» до товариства «Снігурівська газета СНІГ» відповідачем було направлено лист з проханням надати докази порушення службової дисципліни з боку майора поліції   ОСОБА_1 ..
Однак, товариство «Снігурівська газета СНІГ» відповіло, що будь-яких доказів вчинення протиправних дій ОСОБА_1  у них не має.
Підсумувавши  наведене суд першої інстанції дійшов висновку , що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами  факт перебування позивача у барі " ІНФОРМАЦІЯ_1 "  у період з  00.год 00 хвлн до 04.00. хвлн  28.07.2020, фактично висновок службового розслідування містить лише опис вчинених  позивачем дій,  що, на думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено факту порушення позивачем зазначених норм Правил № 1179.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду щодо фактичних обставин у справи та їх юридичної кваліфікації.
Так, за змістом статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до частини  2 статті  77 КАС України тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Разом з тим, зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 наведеної норми, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. З цього випливає обов`язок сторін доказувати факти (обставини). Цей обов`язок у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна доказати факти, на які вона посилається.
Тобто, загальне правило розподілу доказових обов`язків залишається незмінним, і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої. Підставу позову повинен довести саме позивач.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд  у поставі від  03.07.2019,  справа  № 464/7343/17.
На переконання колегії суддів колегія суддів,  суд першої інстанції  правильно висновувався на відсутність належним, допустимих та достатніх доказів щодо знаходження позивача у барі "ІНФОРМАЦІЯ_1" у період з 01.00. до 04.00. хвлн  28.07.2020.
Натомість  наявними у матеріалах справи  доказами ( пояснення ОСОБА_9 )   та поясненнями    ОСОБА_1   встановлено,  28.07.2020  у  період приблизно   з  00.35  та  00.50  28.07.2020  позивач заходив у бар ІНФОРМАЦІЯ_1 та вимагав  продати  йому та його товаришу два бокала пива.
Наведені обставини  не суперечать поясненням ОСОБА_7 , яка бачила позивача у барі приблизно о 00.00 год 28.07.2020, та поясненням   ОСОБА_8 , який бачив  позивача у барі приблизно о 01.00 год.
З огляду на законодавчу заборону роботи розважальних закладів  у цей час, колегія суддів  сприймає  докази ОСОБА_18 , що вона була вимушена  здійснити продаж  пива.
Отже, в таких  діях позивача  вбачаються ознаки  порушення  положень статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ щодо обов`язку утримуватись від дій, які підривають авторитет Національної поліції, ігноруванні вимог п. 5 розділу І, п. 1 та п. 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179,  щодо недопущення вчинків, що компрометують авторитет поліції як правоохоронного органу та викликають в населення неповагу до поліції, знижують авторитет та довіру до Національної поліції України в цілому.
Водночас враховуючи  характер порушення, за яких умов воно  відбувалось, що ці дії вчинені ним не під час безпосередньо проходження служби ,   а також відсутність   відповідних скарг щодо  поведінки позивача, котрі  зареєстровані належним чином ,  відсутність  факту порушення  інших норм чинного законодавства, колегія суддів  дійшла висновку , що  кваліфікація таких дій  не є достатньою   підставою для застосування  найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як припинення публічної служби.
Щодо  встановлення службовим розслідуванням  обставин перебування  позивача  у барі " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та вживання  спиртних напоїв  у період приблизно з 01.00 до 04.00 год 28.07.2020, колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції  про відсутність  прямих доказів на підтвердження  наведених вище обставин.
Окрім того, такий висновок спростовується  поясненнями   ОСОБА_11 , який пояснив,  що  приблизно о 01.00  хвлн.  28.07.2020  позивач та ОСОБА_12 знаходились біля адміністративної будівлі Снігурівського відділу поліції та провели там певний час.
Пояснення   ОСОБА_13 , що він забрав позивача  0 04.00 год з бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 »  не є достатніми у розумінні  приписів статті  76 КАС України , щоб достовірно підтверджують висновок службового розслідування  щодо перебування позивача у барі " ІНФОРМАЦІЯ_1 "  протягом з 00.00 до 04.00 год  28.07.2020 .
Подібні висновки щодо   достатності  доказу суд застосовує і до  пояснень   ОСОБА_2 ,  з огляду на те,  що за наявності інформації  (телефонних дзвінків) про неправомірну поведінку ОСОБА_1 , останній  так і не пред`явив  інформації  про наявність таких звернень.
Пояснення ОСОБА_16 , яка  повідомила що ОСОБА_1  28.07.2020 року  у вечірній час,   перебував на АДРЕСА_3 та вживав  алкогольні напої  взагалі  є  не   належними доказами ,  оскільки  стосуються події  у інший час. 
Окрім того, колегія суддів  не може вважати, що   службове розслідування  проведено  з метою  повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським  дисциплінарного проступку  у розумінні статті 14 Закону № 2337, з огляду на  те, що  не був опитаний  працівник поліції ОСОБА_12 , який  міг би  безпосередньо  надати  свідчення щодо   подій,  які  відбувались у період з 00.00 год по 04.00 год.
Натомість  зазначення причини у матеріалах справи про  неможливість  опитати   ОСОБА_12  з підстав знаходження його у відпустці  ( а.с.61,т.1; а.с.6 Висновку  від 17.08.2020 № 4361/14-2020)  не виправдовує такі недоліки службового  розслідування.
Також колегія суддів констатує, що відповідачем під  службової перевірки   взагалі  не вживались заходи на усунення протиріч у свідченнях  свідків.
Підсумувавши наведене,   суд  апеляційної інстанції  погоджується  із висновками  суду  першої інстанції щодо відсутності   прямих доказів вчиненням позивачем порушення службової дисципліни у відповідний період. 
Зокрема, на думку суду апеляційної станції, відповідач  належним чином не зважив  всі необхідні чинники, які зазначені судом вище. Відповідачем не були  також взяті до уваги  та піддані всебічному аналізу  такі ключові моменти  справи , як  характер порушення, за яких умов  відбувались   події, не визначено ступінь вини позивача.
 Крім того, у матеріалах дисциплінарного провадження   не  визначено  тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, а саме яку шкоду  було завдано  інтересам служби. 
Правильним є також висновок суду  того приводу,  що до позивача було застосовано найсуворіший вид    дисциплінарного стягнення, без співставлення тяжкості допущених саме позивачем порушень службової дисципліни та таким , який узгоджується  із усталеною практикою Європейського суду з прав людини , зокрема, у справах  Gelenidze v. Georgia,  7 November 2019, аpplication no. 72916/10; Namazov v. Azerbaijan, 30 January 2020, аpplication no. №74354/13, суд  визнав порушення статі 8 Європейської конвенції з прав людини, мотивуючи  це рішення тим, що на заявників було накладено суворе покарання, оскільки вони  втратили роботу без будь-якої   оцінки можливого застосування до нього менш суворого заходу.
У зв`язку з цим, правильним по суті є висновки суду першої інстанції , що оспорені накази про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та про звільнення позивача зі служби в поліції є протиправними та не підтверджені наявними матеріалами службового розслідування із встановленням конкретних фактів порушень, вчинених позивачем.
Щодо посилання відповідача у Висновку службового розслідування на наказ ГУНП в Миколаївській області від 02.07.2020 № 805, яким до позивача, за вчинення дисциплінарного проступку, було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, суд першої інстанції  встановив, що   рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року у справі №400/3067/20 визнано протиправним та скасовано пункт 1 Наказу № 805 від 02 липня 2020 року   "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції ГУНП області", яким до начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Формально  відповідачу на момент прийняття оспорених наказів не було відомо  про наявність такого рішення суду , проте , враховуючи факт оскарження   ОСОБА_1  цього наказу   у судовому порядку   та наявність ухвали  суду  від 31.07.2020 про відкриття провадження, обізнаність відповідача про наявність такої ухвали суду,  останній повинен був врахувати  ці обставини під час прийняття спірних  рішень.
В свою чергу, суд  правильно відхилив твердження позивача  щодо  не ознайомлення його  з матеріалами службового розслідування, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження відмови відповідача у наданні можливості ознайомитися з матеріалами службового розслідування та висновком службового розслідування.
Виходячи з викладеного,  колегія суддів  погоджується по суті   із висновком  суду  першої інстанції, що оспорювані накази є протиправними і підлягають скасуванню, а позивач підлягає поновленню на службі.
Відповідно до частини  1   статті  235 КЗпП України   у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог   Закону України   "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Частиною 2   статті 235 КЗпП України   передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено з 21.08.2020 року зі служби в органах Національної поліції, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Снігурівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 21.08.2020 року та на його користь підлягає стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу.
Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. За цим же пунктом нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Згідно п.9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Згідно довідки ГУНП в Миколаївській області заробітна плата позивача за останні два місяці, що передували місяцю звільнення (червень, липень 2020 року (61 день) становить 27 877, 99 грн.  Середньоденне грошове забезпечення позивача складає 457, 02 грн.
Загальна тривалість вимушеного прогулу позивача склала 195 календарних днів з 21.08.2020 по 03.03.2021 - день винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника.
Таким чином,  судом першої інстанції  правильно визначена сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 89 118, 90 грн.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач  частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта, що при прийнятті рішення  про звільнення ОСОБА_1  зі служби членами  дисциплінарної  комісії  взагалі не надавалась  правова  оцінка щодо довідки про непрацездатність , факт відсутності його на роботі  та знаходження його на лікарняному   не досліджувались   та не впливає  на правильність рішення про припинення публічної служби , колегія суддів відхиляє.
Так, апеляційної інстанції погодився із доводами апеляційної скарги з приводу допущення позивачем порушення  підпункту 1 пункту 1 Наказу ГУНП №1606 від 11.12.2017 " Про упорядкування проходження документів , що посвідчують  тимчасову   непрацездатність працівників  ГУНП в Миколаївській області  та перебування працівників  на лікуванні" з підстав, наведених  у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції.
Водночас , за умови , що вказаний  лист непрацездатності виданий у відповідності до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом  Міністерства охорони здоров`я України, № 455 від 13.11.2001, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України  4 грудня 2001 р. за N 1005/6196 та засвідчений  у Державній установі  "Територіальне медичне об`єднання МВС України  по Миколаївській області  у відповідності  до приписів  підпункту 4 пункт1 Наказу ГУНП №1606 від 11.12.2017,  ніким не спростований  та  за відсутності інформації  про те, що позивачу  відмовлено у призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності у відповідності до приписів статей 31,32  Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"  від 23 вересня 1999 року  № 1105-XIV, свідчить про те,  що він  повинен був врахований  дисциплінарною комісією як доказ,  а неповідомлення про нього позивачем  у встановлений  Наказом ГУНП №1606 від 11.12.2017 спосіб, не є правовою підставою для його неврахування та ненадання правової оцінки.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги   щодо фактичних обставин, а саме перебування позивача у барі  " ІНФОРМАЦІЯ_1 "  протягом  всієї ночі  з 27.07.2020 на 28.07.2020 ,  суд констатує, що  з приводу цих обставин судом надана належна оцінка у мотивувальній частині  судового рішення.
Натомість на спростування цих доводів апеляційної скарги, суд зазначає, що на підтвердження  пояснень ОСОБА_19 , який протягом всієї ночі  отримував скарги мешканців  Снігурівки  на поведінку його підлеглого , відповідач  так і не надав докази, які саме, від кого, та коли   приходили такі  повідомлення  на адресу ОСОБА_19 , принаймні  роздруківку з його телефону.
Також суд апеляційної інстанції  констатує ,  що за приписами  статті 14 Закону № 2337, службове розслідування - проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським.
Однією з підстав, за якою колегія суддів в погодилась  по суті з рішенням суду першої інстанції є неповнота службового розслідування,  зокрема,   ключовим доказом, який  би підтвердив наявність обставин,   зазначених у висновку службового розслідування щодо перебування позивача у барі "ІНФОРМАЦІЯ_1"   є  допит   ОСОБА_12 , який, як убачається із усіх доказів службового розслідування,   перебував   разом  позивачем у ніч з 27.07.2020 на 28.07.2020. Проте  відповідач  не вчинив заходів  щодо опиту   ОСОБА_12 , пославшись  на те, що останній знаходиться у відпустці.
Враховує суд також  і відсутність  інформації  щодо  притягнення   ОСОБА_12  до дисциплінарної відповідальності  за   подібних обставин.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно  по суті по суті  дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене та на підставі частини 4 статті 317 КАС України, враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування висновку суду з викладених вище мотивів.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від   03.03.2021  по справі  № 400/3522/20 - змінити,  викласти мотивувальну частину рішення суду першої інстанції   з приводу   обставин щодо   неповідомлення позивачем   про неможливість  прибути  на  службу  та    щодо перебування позивача в барі  «ІНФОРМАЦІЯ_1»,  та їх юридичну кваліфікацію    в редакції  постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду .
В решті Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від   03.03.2021  по справі  № 400/3522/20 - залишити без змін.   
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
             Дата складення та підписання повного тексту судового рішення -   24 червня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.