Дата документу 28.04.2021 Справа № 331/4738/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №331/4738/19        Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/913/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» квітня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Гончар М.С.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, 

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 27.06.1992 року по 29.10.2018 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 .
Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання трьох малолітніх дітей у розмірі половини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року. 
Аліменти на дітей з відповідача стягуються примусово органами ДВС у розмірі 50% від розміру середньої заробітної плати по м. Запоріжжю, що складає 4963,06 грн. на трьох дітей. 
Відповідач інших дітей та непрацездатних батьків не має. Стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів задовільні. 
На щомісячне утримання дітей за серпень-вересень 2019 року нею витрачено щонайменше 77 817,32? грн., отже сума щомісячних витрат становить 38 908,66 грн., в опалювальний сезон розмір комунальних платежів збільшиться на три-чотири тисячі гривень. 
Вважала, що відповідач зобов`язаний також оплачувати вищевказані витрати?, аліменти підлягають стягненню в твердій сумі в розмірі 19 454,33 грн. (38 908,66 грн. : 2 =19454,33 грн.) на місяць на трьох дітей, яка є вкрай необхідною та частково достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Крім того, 03 жовтня 2019 року медичним висновком ЛКК № 398 ОСОБА_5 визнана дитиною інвалідом до 18 років через нейросенсорну втрату слуху, двосторонню Н90.3, тому ОСОБА_5 рекомендовані відновна терапія, слухопротезування, медичне спостереження, спеціальний мобільний телефон для письмового спілкування, слуховий апарат. Погіршення стану здоров`я дитини потягло за собою збільшення витрат на виконання медичних рекомендацій. Вартість двох слухових апаратів та індивідуальних вушних вкладок складає 152 940 грн. 
Вважала, що з ОСОБА_1 також підлягає стягненню 1/2 частина вказаних додаткових витрат в розмірі 76470 грн.
В 2019 році ОСОБА_1 придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м, та нежитлове приміщення, (кладову), загальною площею 5,8 кв.м, в цьому ж будинку вартістю приблизно 22 000 доларів США.
Вважала що матеріальний стан відповідача дозволяє збільшити розмір аліментів та стягнути додаткові витрати на дитину.
На підставі зазначеного просила:
- змінити спосіб стягнення аліментів, що на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 року у справі № 331/4115/18, ЄУН №331/4115/18 стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі;
- стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 19454,33 грн. щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2019 року;
- стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 76470 грн.;
- допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць;
- судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, що на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (справа № 331/4115/18) від 10.07.2018 року стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дітей на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5500,00 гривень на кожну дитину, а всього 16 500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 76 470,00 гривень. 
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що позивачем було позбавлено його позивачем житла, майна, особистих речей та документів, розрахунок за однокімнатну квартиру ним не було здійснено через відтермінування часу внесення коштів, ним було сплачено лише внесок в сумі 7300 грн., отже в нього наявне невиконане грошове зобов`язання, придбання кладової було здійснено за рахунок коштів отриманих в борг, через звернення до суду з позовами про поділ майна подружжя він несе вимушені витрати, ним було взято грошову позику у сумі 300 000 грн., він потребує тривалого та коштовного лікування, на його утриманні перебуває непрацездатна мати, позивачем не підтверджено належними доказами розмір витрат на утримання дітей, розмір аліментів є необґрунтованим, позивачем не доведено необхідність понесення додаткових витрат, позивачем позбавлено його можливості спілкування з дітьми, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що згідно з довідкою ЖБК «Фортеця» відповідачем було сплачено пайові внески в розмірі 431 000 грн., відповідачем не доведено отримання коштів в борг саме для придбання кладової, відповідач є власником житла, відповідно до умов договору переуступки права вимоги квартира переходить у власність набувача після сплати її вартості, згідно з вимогами ЦПК України докази подаються разом з відзивом, в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває справа про стягнення з ОСОБА_1 вкрадених в неї коштів, судом належним чином оцінені доводи відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 квітня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходів з доведеності несення витрат позивачем на дітей та доведення наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід).

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем (т. 1 а.с. 10-12, 13-14).

Заочним Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2018 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , розірвано. Рішення набрало законної сили 29.11.2018 року (т. 1 а.с.7).

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі половини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року (т. 1, а.с.9).

Згідно з довідками Запорізької гімназії № 28 від 15.10.2019 року за вих. № 109/01, № 28 від 15.10.2019 за вих. № 109/03, № 28 від 15.10.2019 за вих. № 109/02 за харчування дітей ОСОБА_2 за період з 02 вересня по 04 жовтня 2019 року сплачено 1740 грн., за додаткові освітні послуги за ОСОБА_5 ОСОБА_2 за вересень 2019 року сплачено 373,96 грн., з жовтня 2019 року ця сума збільшиться до 467,45 грн., за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 за вересень 2019 року сплачено по 688,36 грн. за кожну дитину, з жовтня 2019 року ця сума збільшиться до 860,45 грн. (т. 1, а.с.80- 82).

Відповідно до довідки батьківського комітету класу № 2-а Запорізької гімназії № 28, де навчається ОСОБА_5 , ОСОБА_2 28 серпня 2019 року сплатила в місяць до фонду класу 255 грн., до фонду школи за третій квартал 2019 року - 255 грн. (т. 1, а.с.83).

Згідно з довідкою батьківського комітету класу № 4-а Запорізької гімназії № 28, де навчаються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 30 вересня 2019 року сплатила за кожну дитину до фонду класу 200 грн., до фонду школи за третій квартал 2019 рок - 85 грн. (т. 1, а.с.84).

Відповідно до листа Головного управління ДПС України в Запорізькій області №17882/10/08-01-49-09 від 29.11.2019 року ОСОБА_1 за період з червня 1998 року по третій квартал 2011 року отримував дохід, з четвертого кварталу 2011 року по 2019 рік інформація про доходи відсутня (т. 1, а.с.155). 

Згідно з довідкою Олександрівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного управління ДПС України в Запорізькій області № 07.05.2019 року за №11990/1 загальна сума сплачених аліментів з 31.07.2018 року по 31.03.2019 року складає 41 662 грн. (т. 1, а.с.180). Заборгованість по аліментам відповідно до розрахунку заборгованості сплати аліментів державного виконавця у ОСОБА_1 станом на 01.09.2019 року відсутня (т. 1, а.с.181).

Згідно з виписними епікризами ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у 2009, 2010, 2012 роках в медичних закладах м.Запоріжжя з діагнозами: хронічні гепатит та холецистит, харчова алергія (т. 2, а.с.107-111). Довідкою КУ «Міська лікарня №1» від 07.10.2019 року підтверджується встановлений у ОСОБА_1 діагноз: СКХ, хронічний калькульозний пієлонефрит у стадії загострення, хронічний простатит у стадії загострення (т. 2, а.с.97-106).

10.05.2016 року між ЖБК «Фортеця» та ОСОБА_9 укладено договір №8.04.1.015 про сплату внесків за квартиру площею 42,37 м.кв, на шостому поверсі багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 в сумі 423 700,00 грн. (т. 2, а.с.141-148).

18.12.2018 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено договір переуступки права вимоги до Договору про сплату внесків у ЖБК «Фортеця» №8.04.1.015 від 10.05.2016 року, за умовами якого ОСОБА_1 прийняв право вимоги на отримання у власність квартири АДРЕСА_3 . Право вимоги оцінюється сторонами в розмірі 423 700,00 грн. Пунктом 7 цього Договору передбачено, що вказана в ньому квартира (майнові права) переходить у власність набувача після повної сплати її вартості (т. 2, а.с.149-150). 

26.12.2018 року між ЖБК «Фортеця» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору про сплату внесків у ЖБК «Фортеця» № 8.04.1.015 від 10.05.2016 року, за яким адресу об`єкта нерухомості змінено на квартиру АДРЕСА_1 та викладено п 2.10 договору про те, що розмір внесків із врахуванням площі об`єкту нерухомості становить 431 000 грн. (т. 2, а.с. 151-152).

Відповідно до довідки ЖБК «Фортеця» від 26.12.2018 ОСОБА_1 є членом ЖБК «Фортеця» та на підставі договору про переуступку права вимоги до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Фортеця» сплатив пайові внески в сумі 431000 грн. за будівництво багатоповерхового житлового будинку кв. АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 140). Згідно з актом прийому-передачі від 26.12.2018 ЖБК «Фортеця» передала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 153-154). 

15 січня 2019 року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1м.кв., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т. 1, а.с.97-102). 

Відповідно до довідки КБ «Приватбанк» на рахунках депозиту ОСОБА_1 станом на 27.11.2019 року грошові кошти відсутні (т.2 а.с.157).

Згідно з інформацією Олександрівського Управління у м.Запоріжжя ГУ ДПС у Запорізькій області за №53214/10/08-01-49-09 від 18.09.2020 року за 2018 рік загальна сума доходу ОСОБА_2 - 490 170,03 грн., середній дохід в місяць складав 40 847,50 грн. За 2019 рік - 519 269,41 грн., середній дохід ОСОБА_2 в місяць складав 43 272,45 грн., середній місячний дохід ОСОБА_2 протягом 2018-2019 років складав 42 059,97 грн. (т.3, а.с.154-167).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За приписами ч. 1 ст. 191 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Зміст вказаної норми зобов`язує суд оцінити не лише реальні, а й "приховані" доходи платника аліментів, шляхом підрахунку витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сума реальних та "прихованих" доходів і повинна стати базою для нарахування аліментів. Крім того, законодавець направляє суд на оцінку не лише "динамічних", а і "статичних" показників платника аліментів - наявності у нього майна.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем надано належні докази для задоволення вимог щодо зміни способу стягнення аліментів.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відтермінування часу відшкодування коштів за однокімнатну квартиру є неприйнятними, оскільки не доведені належними доказами.

Так, договір переуступки права вимоги від 18.12.2018 року до Договору про сплату внесків у ЖБК «Фортеця» №8.04.1.015 від 10.05.2016 року такої домовленості не містить.

Згідно з довідкою ЖБК «Фортеця» від 26.12.2018 року пайові внески в сумі 431 000 грн. були внесені ОСОБА_1 .

Долучена до апеляційної скарги розписка від 18.12.2018 року не може бути прийнята в якості доказу, оскільки подана з порушенням вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

За приписами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ОСОБА_1 вказана розписка в суді першої інстанції не подавалась, в апеляційній скарзі обґрунтування об`єктивної неможливості подати цій доказ не міститься.

Із зазначених підстав колегією суддів також не прийнято докази, які були надані ОСОБА_1 до апеляційного суду 15 березня 2021 року: консультативний висновок лікаря алерголога від 11.11.2020 року, який не був наданий до суду першої інстанції, та довідка ЖБК «Фортеця» від 03.02.2021 року, яка видана вже після ухвалення рішення судом першої інстанції. 

Колегія суддів враховує, що справа перебувала в провадженні суду першої інстанції з 18 листопада 2019 року (відкриття провадження у справі) по 17 грудня 2020 року (дата ухвалення рішення суду), тобто більше року, а тому сторони мали достатньо часу для надання доказів на підтвердження своїх доказів та заперечень.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості відповідача сплатити аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Суд першої інстанції обґрунтовано враховував стан здоров`я доньки ОСОБА_5 , яка стала інвалідом, наявність на праві власності у платника аліментів двох об`єктів нерухомого майна, витрати платника аліментів на придбання нерухомого майна, сума якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, ту обставину, що платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Наявність боргових зобов`язань та перебування на обліку в центрі зайнятості в цьому випадку не може бути підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про позбавлення позивачем його житла, майна, особистих речей та документів, права на спілкування з дітьми, одноосібне розпорядження спільним сумісним майном подружжя не є предметом цього позову.

Посилання ОСОБА_1 на перебування на його утриманні непрацездатної мати було належним чином оцінено судом першої інстанції.

Згідно з довідкою ОСББ «Алмазний 39» від 27.11.2019 року ОСОБА_10 проживає за адресою:  АДРЕСА_4 , сама (т. 2 а.с.85), а отже, відсутні доказ на підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про спільне проживання та надання допомоги.

Окрім того, матеріали справи містять виписку з карткового рахунку ОСОБА_10 , згідно з якої вона отримує пенсію та соціальну допомогу, інших нарахувань виписка не містить (т. 2, а.с.86-87).

Отже, сам по собі факт здійснення ОСОБА_1 трьох платежів в 2016 році на загальну суму 6040 грн. (т. 2, а.с.82-84), не свідчить про перебування матері відповідача ОСОБА_10 на утриманні відповідача. 

Посилання ОСОБА_1 на погіршення майнового стану у зв`язку з наявністю захворювань та потребою у несенні витрат на лікування не можуть бути враховані, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження розміру таких витрат на придбання медичних препаратів та лікування.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції надав належну оцінку наданим позивачем в якості доказів понесених витрат на утримання дітей світлокопіям квитанцій та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, задовольнивши позовні вимоги в розмірі 5500 грн. щомісячно на кожну дитину. 

ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Також, колегія суддів вважає за можливе роз`яснити, що у відповідності до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_11 заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1/2 частини вартості двох слухових апаратів та індивідуальних вушних вкладок для ОСОБА_5 у сумі 76470 грн.

Згідно з медичним висновком ЛКК № 398 від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_5 визнана дитиною інвалідом до 18 років, через нейросенсорну втрату слуху, двосторонню Н90.3. 

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації дитини інваліда № 398 ОСОБА_5 рекомендовані відновна терапія, слухопротезування, медичне спостереження, спеціальний мобільний телефон для письмового спілкування, слуховий апарат.

Відповідно до рахунку фактури №1-80/19 від 03.10.2019 року вартість слухового апарату та двох спікерів становить 152940,00 грн.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Задовольнивши позов в цій частині, суд першої інстанції обґрунтовано видихів з доведеності стану здоров`я дитини ОСОБА_5 та її потребами для реабілітації.

ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження можливості придбання іншого слухового апарату або іншої вартості слухового апарату OPN Play з двома спікерами, на необхідність придбання яких посилалась позивач.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: чи відповідає фактичний стан здоров`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стану, що зазначений у медичному висновку №398 від 03.10.2019 року та індивідуальній програмі реабілітації дитини-інваліда №398 від 03.10.2019 року про її визнання дитиною-інвалідом по слуху по захворюванню: нейросенсорна втрата слуху, двостороння Н90.3, які були сформовані та надані лікарсько-консультативною комісією Комунального некомерційного підприємства «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №1»; чи потрібні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слуховий апарат та два спікери, інші засоби та заходи для реабілітації, зазначені в індивідуальній програмі реабілітації дитини-інваліда №398 від 03.10.2019 року.

В той же час, вбачається, що фактично ОСОБА_1 не погоджується з вищезазначеним медичним висновком №398 від 03.10.2019 року та індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №398 від 03.10.2019 року.

Проте, встановлення правомірності та обґрунтованості вказаних документів не є предметом цієї справи та не вирішується судовим експертом.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів № 917 від 21.11.2013 року «Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям» за зверненням дитини з інвалідністю віком понад 15 років, батьків або законних представників дитини з інвалідністю центральні комісії перевіряють правомірність прийнятих міськими, районними, міжрайонними, районними в містах комісіями рішень щодо встановлення інвалідності, якість розроблення індивідуальних програм реабілітації та здійснюють контроль за їх виконанням.

Окрім того, вказане клопотання вже було предметом розгляду суду першої інстанції, який ухвалою від 20 серпня 2020 року відмовив в задоволенні клопотання.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. 

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 28 квітня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       М.С. Гончар