Ухвала
 
22 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 607/2735/20
провадження № 61-6286ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,  
 
розглянув касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Синюка Артема Сергійовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом до  ОСОБА_1 , в якому просила збільшити розмір аліментів до 3 000,00 грн щомісячно та стягнути індексацію по аліментах за період з грудня 2012 року по січень 2020 року у сумі 31 163,50 грн.
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 11 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів та стягнуто із ОСОБА_1 на користь 
ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 318,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу 
ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 11 вересня 2020 року у частині відмови у позові про стягнення індексації скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення індексації задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість по індексації аліментів у розмірі 31 163,50 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
15 квітня 2021року представник ОСОБА_1 - адвокат Синюк А. С. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 
2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 січня 2021 року (надійшла до суду 19 квітня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про збільшення розміру аліментів та постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення індексації та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску 
з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник заявника просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 січня 2021 року заявник отримав поштою 17 березня 2021 року, що підтверджено належними доказами.
Враховуючи, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, копія постанови Тернопільського апеляційного суду від 26 лютого 2021 року надіслана судом до реєстру 15 березня 2021 року, зареєстрована - 16 березня 
2021 року, а оприлюднена - 17 березня 2021 року, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Однак, у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,        від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу 
в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270, 00 грн.
 
Предметом спору у цій справі є вимоги майнового характеру, а саме: збільшення розміру аліментів та стягнення індексації в сумі 31 163,50 грн.
 
Отже, справа № 607/2735/20 є малозначною згідно пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України, і не є справою з ціною позову, що перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена 
в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга 
представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка А. С. подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка Артема Сергійовичапро поновлення строку касаційного оскарження задовольнити. Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Синюку Артему Сергійовичу процесуальний строк для подачі касаційної скарги.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка Артема Сергійовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 11 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду 
від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення індексації, відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     Г. В. Коломієць 
                                                                                                           Б. І. Гулько 
                                                                                                           Р. А. Лідовець