КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції Українець В.В.  
Єдиний унікальний номер справи № 760/18856 /15-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4393/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
27  травня  2021року                                                                        м. Київ                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді    - Мережко М.В.,
суддів                         - Верланова С.М.,Савченка С.І. 
           секретар                      -Тютюнник О.І.
Розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу  за  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського   районного  суду м. Києва  від  08 вересня  2020 року у  справі за  позовом  ОСОБА_1 до Ритуальної  служби спеціалізованого комунального підприємства  «Київський крематорій», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут»      про  визнання наказу незаконним та скасування наказу.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -
В с т а н о в и в :
У жовтні  2015 року( 15 жовтня 2015 року) ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» про визнання наказу № 138 -к від 30 вересня 2015 року  незаконним та скасування наказу.
Свої вимоги обґрунтовує  тим, що з 02 серпня 1993 року до 12 жовтня 2015 року він працював на посаді головного інженера Ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій».
Директор Комунального підприємства «Київський крематорій» ОСОБА_2 наказом №138-к від 30 вересня 2015 року  притягнув його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани у зв`язку з тим, що перший заступник директора ОСОБА_3 30 вересня 2015 року не зміг з виробничих питань звернутися до нього, оскільки він був у місцевому відрядженні по м. Києву.
Зазначає, що його з наказом ознайомили, проте копію не надали, його пояснень не відібрали, службове розслідування не провели. У зв`язку з цим, наказ є незаконним та підлягає скасуванню.
 Позивач ОСОБА_1   просить  визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального підприємства «Київський крематорій» ОСОБА_2 № 138-к від 30 вересня 2015 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києві від 20 жовтня 2015 року позовну заяву залишено без руху.
Позивач ОСОБА_4 23 жовтня  2015 року подав до суду  заяву про  усунення недоліків  позовної заяви  і заяву , в якій змінено   предмет і підстави   позову (  т.1 а.с. 6-12)  
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києві від 26 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом про визнання наказу  № 138 -к від 30 вересня 2015 року незаконним та скасування наказу.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києві від 26 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києві від 02 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 лютого 2016 року апеляційну скаргу позивача на ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києві від 02 листопада 2015 року визнано неподаною та повернуто.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києві від 03 серпня 2016 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача про зміну позовних вимог ( подана  23 жовтня 2015 року )та повернуто матеріали заяви  позивачу .
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києві від 03 серпня 2016 року залишено без змін.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 30 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід судді.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 13 березня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до сумісного розгляду позов ОСОБА_5 .
Позивач ОСОБА_1 13 березня 2017 року подав до суду заяву про зміну предмету позову ( т.1 а.с. 237) . 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 13 березня 2017 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача про зміну позовних вимог та повернуто матеріали заяви, залишено  без розгляду позовні вимоги  про визнання незаконним  та скасування наказу № 138-к від 30 вересня 2015 року  ( т.1 а.с.247-249) .
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києві від 13 березня 2017 року скасовано, питання передано на новий розгляд.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 12 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід судді.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 12 грудня 2017 року виправлено описку в ухвалі судді Солом`янського районного суду м. Києві від 26 жовтня 2015 року про відкриття провадження у справі.
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року  ухвалу Солом`янського районного суду м. Києві від 12 грудня 2017 року про виправлення описки скасовано.
Позивач ОСОБА_1 27 вересня 2018 року  подав до суду заяву про  зміну предмету позову  ( т.2 а.с.212 ) .  
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 27 вересня 2018 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 27 вересня 2018 року зупинено провадження у справі до розгляду заяви позивача про відвід судді.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 11 жовтня 2018 року заяву позивача про відвід судді залишено без задоволення, справу передано судді для продовження розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 01 листопада 2018 року виправлено описку в ухвалі судді Солом`янського районного суду м. Києві від 11 жовтня 2018 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 13 грудня 2018 року поновлено провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1   21 березня 2019 року подав   заяву про зміну предмету позову ( т.3 а.с. 21-26) .
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 27  серпня  2019 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову. Роз`яснено позивачу право на звернення до суду на загальних підставах з позовною заявою про визнання недійсними дипломів, наказу про звільнення, наказів про приступання до виконання обов`язків,  наказу про призначення  на посаду, відшкодування моральної шкоди.     
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 05 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 27 вересня 2019 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 07 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про виправлення описки в ухвалі судді Солом`янського районного суду м. Києві від 26 жовтня 2015 року про відкриття провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1   07 лютого 2020 року подав заяву  про зміну предмету  позову ( т.3 а.с. 97) 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 07 лютого 2020 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви позивача про зміну предмета позову.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 07 лютого 2020 року зупинено провадження у справі до розгляду заяви позивача про відвід судді.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 17 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 21 квітня 2020 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 01 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 03 вересня 2020 року заяву позивача про відвід судді передано для розгляду судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 04 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді.
  Рішенням  Солом`янського районного суду м. Києва від  08 вересня  2020 року    в задоволенні позову відмовлено.
 Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. В апеляційній скарзі зазначив ,що суд першої інстанції не врахував його доводи , про які він зазначив у позові, і висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд розглянув справу  за його відсутності.     
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що  рішення суду  першої інстанції є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставні. При цьому зазначив, що 30 вересня 2015 року директор Ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій» не приймав наказ № 138-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим предмет спору відсутній. Наказ № 138-к дійсно існує, проте він був прийнятий 18 травня 2015 року про надання матеріальної допомоги ОСОБА_6 , а не про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (т. 1, а.с. 213-214).
Відповідно до  ст. 44  ЦПК України,  особи , які  беруть участь у справі  зобов`язані  добросовісно  здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
   Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони  були своєчасно    повідомлені про день та час розгляду справи на   08 квітня 2021 року, 22 квітня  2021  року, 27 травня 2021 року  за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв, клопотань  про відкладення розгляду справи  не надходило. Сторони приймали участь у розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
     Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
 Апеляційна скарга не   підлягає задоволенню  з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з РС СКП «Київський крематорій», займаючи посаду головного інженера. 
Як зазначив позивач  у позовній заяві,  30 вересня 2015 року наказом № 138-к директора Комунального підприємства «Київський крематорій» ОСОБА_2  його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.
Позивач зазначає, що його з наказом ознайомили, проте копію не надали, його пояснень не відібрали, службове розслідування не провели. У зв`язку з цим, наказ є незаконним та підлягає скасуванню.
 Представника Ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій» заперечуючи проти позову , зазначив , що 30 вересня 2015 року директор Ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій» не приймав наказ № 138-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.  Наказ № 138-к дійсно існує, проте він був прийнятий 18 травня 2015 року про надання матеріальної допомоги ОСОБА_6 , а не про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.  На підтвердження вказаних обставин  відповідач надав витяг з книги реєстрації наказів по особовому складу за 2015 рік, де містяться відомості щодо  наказів підприємства в цей період , та копію наказу(т. 1, а.с. 218-220),  .
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 55 Конституції України з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 3-зп від 25 грудня 1997 року / у справі за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України / права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тобто, законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.
З точки зору цивільного законодавства до прав, що підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб`єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності.
Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що в зв`язку з неправомірними діями або бездіяльністю порушуються права особи, яка звернулася до суду за захистом.
     Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
     За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
    Відсутність порушеного  права , чи невідповідність обраного  позивачем способу  його захисту,  способам ,визначеним  законодавством є підставою  для  відмови у позові.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в справі № 6-951цс16 від 24 травня 2017 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, з урахуванням норм ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
В матеріалах справи міститься  витяг з  книги  реєстрації наказів по особовому складу 2015 рік  Ритуальної  служби спеціалізованого комунального підприємства  « Київський крематорій»,Наказ  № 138-к від 18 травня 2015 року   прийнятий  « Про надання матеріальної допомоги ОСОБА_7 ,» ( т.1 а.с.  218-220 ) .  Будь-яких інших наказів під вказаним номером  не міститься .
Копії наказу в № 138-к від 30 вересня  2015 року позивач суду не надав .
Звертаючись до суду та оспорюючи законність наказу № 138-к від 30 вересня  2015 року, позивач, у той же час, не обґрунтував, яким чином  наказ № 138-к від 18 травня 2015 року  про надання  матеріальної допомоги  ОСОБА_7    порушує саме його права.
Враховуючи викладене, суд  першої інстанції  вірно зазначив , що відсутні   правові підстави вважати порушеними права позивача при прийнятті наказу № 138-к від 18 травня 2015 року  .
Доводи апеляційної скарги  не містять  жодних доказів   щодо необгрунтованих висновків суду .  Посилання позивача на ту обставину ,що він неодноразово змінював підстави і предмет  позову   і суд не розглянув його позовні вимоги є безпідставними , з огляду на те , що  матеріали справи містять  ухвали  про відмову у прийнятті до розгляду  та  повернення вказаних заяв про зміну і предмет  позову  позивачу. Вказані ухвали набрали законної сили. Що стосується доводів апелянта про розгляд справи в його відсутність, апеляційний суд вважає їх безпідставними. Так в матеріалах справи  міститься заява ОСОБА_1 про перенесення розгляду  справи (т.3 а.с. 197). Суд, ухвалюючи  рішення, визнав причини неявки позивача неповажними, з огляду на те, що позивач не надав доказів  до заяви  на підтвердження його перебування в іншому засіданні  в цей день (08 вересня 2020 року)  як представника 3-ої особи (т.3 а.с. 201). До апеляційної скарги  апелянтом також не надано доказів на спростування даного твердження суду першої інстанції.      
Викладені в апеляційній скарзі доводи, які співвпадають із доводами  позовних  вимог, які судом першої інстанції були досліджені в повному обсязі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не ґрунтуються на вимогах закону і не спростовують висновків суду.
Клопотання  апелянта  ОСОБА_1   щодо постановлення окремої  ухвали  не підлягає задоволенню, оскільки не містить підстав визначених ст.262 ЦПК України. 
 Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду  першої інстанції в межах  доводів  апеляційних скарг та вимог заявлених  у суді першої інстанції,  відповідно до ст. 367   ЦПК України,  колегія суддів вважає, що рішення  відповідає  обставинам справи, постановлено  з додержанням вимог матеріального та процесуального права, відсутні  підстави для його скасування.
Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 373 , 374 , 375 , 381 - 384  ЦПК України, суд,-
 
П о с т а н о в и в :
 
Апеляційну  скаргу  ОСОБА_1   залишити без задоволення.        
Рішення   Солом`янського   районного  суду м. Києва  від  08 вересня  2020 року    залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення  подається протягом тридцяти днів  з  дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 28 травня 2021 року.
 
Головуючий                               
 
Судді