ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року 
м. Черкаси

Справа № 691/997/20		
Провадження № 22-ц/821/942/21		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року (ухваленого в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області під головуванням судді Черненка В.О., повний текст рішення складено 09 березня 2021 року)у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

09 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона являється рідною дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позивачка вказує, що шлюбні відносини між батьками припинилися, коли їй було вісім місяців, в зв`язку з чим ОСОБА_1 залишилася на утриманні своєї матері ОСОБА_3 .
Відповідач не проявляв інтересу до неї, як до своєї рідної дитини, не цікавився її станом здоров`я при наявності проблем із зором, серцево-судинної системи та нервовою системою, не піклувався про фізичний, духовний розвиток та навчання. Всі питання щодо її виховання вирішувалися матір`ю ОСОБА_3 самостійно, без участі та підтримки відповідача. Батько сплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття, в розмірі законодавчо встановленого мінімуму для дитини відповідного віку. 
ОСОБА_1 зазначає, що досягнувши повноліття, виплата аліментів припинилась і вона, щоб захистити свої права звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, які вона отримувала з допомогою виконавчої служби. Коли термін сплив, вона вирішила з батьком поспілкуватись і вирішити питання сплати аліментів мирним шляхом, на що він не погодився. 
На момент звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, вказує ОСОБА_1 , вона є студенткою І курсу магістратури Української академії друкарства. Даний ВНЗ має двохсторонню угоду про співпрацю з Познанським університетом імені Адама Міцкевича, то вона буде навчатись за програмою подвійного диплому. Хоча вона й навчається безкоштовно, проте проживання, підготовка документів, вивчення мов та багато інших життєвих потреб є надзвичайно дороговартісними. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2022 року. 
Враховуючи, що відповідач  ОСОБА_2  знаходиться у працездатному віці, має регулярний дохід, який в рік становить 445170 грн., інших осіб на утриманні не має, а відповідно має можливість утримувати позивачку, як єдину дочку, яка продовжує навчання і потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги.
З метою захисту своїх майнових прав, ОСОБА_1 звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області із даним позовом та просила суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача щомісячно, на період навчання, до досягнення нею 23-річного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року позов - задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період її навчання, починаючи з 09 вересня 2020 року, до досягнення нею 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 560,53 грн.
Рішення суду в межах суми платежу за один місяць – допущене до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_2 , як батько дитини, зобов`язаний утримувати повнолітню дитину на період її навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною віку 23 років, за умови можливості надання такої допомоги.
Проте, з урахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених  ОСОБА_1  вимог та стягнення із відповідача на користь повнолітньої дочки аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу)ОСОБА_2 .
За висновками суду першої інстанції, саме такий розмір аліментів відповідає критеріям розумності та справедливості і враховує інтереси повнолітньої дитини. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 19 квітня 2021 року  ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із неправильним застосування норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким зменшити розмір стягуваних аліментів, стягнувши із нього на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/10 частини доходу відповідача щомісячно.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не враховано, що для стягнення аліментів та визначення їх конкретного розміру визначальним є не лише розмір доходу відповідача, а й витрати, що забезпечують реальні потреби повнолітньої дитини, пов`язані із продовженням нею навчання.
Крім того, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 має працездатну матір ОСОБА_4 , яка працює на посаді головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городищенської районної державної адміністрації, отримує постійний дохід та має обов`язок на рівні з відповідачем щодо утримання дочки. До того ж ОСОБА_4 не має на утриманні батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, тому має змогу надавати дочці допомогу мінімум у розмірі 1 000 грн. у місяць.
Як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , впродовж 2020 року, відповідно до відомостей декларації, ним отримано 370300,00 грн. доходу, з яких на податок було відраховано 74060,00 грн.
На даний час, відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , яка отримує заробітну плату за трудовою угодою у розмірі мінімальної заробітної плати.
У власності сім`ї відповідача перебувають об`єкти нерухомості, для утримання яких необхідні кошти.
Крім того, у відповідача та його дружини ОСОБА_5 виявлено хронічне захворювання печінки – гепатит «С», лікування якого потребує значних коштів.
Також, у ОСОБА_2 є одинока непрацездатна матір, яка потребує матеріальної допомоги.
Окрім цього, у відповідності до розпорядження міського голови № 150 від 13 квітня 2021 року ОСОБА_2 з 16 квітня 2021 року звільнено з займаної посади.

Відзив на апеляційну скаргу.

У своєму відзиві, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 13 травня 2021 року та 31 травня 2021 року, ОСОБА_1 ,не погоджуючись із доводами апеляційної скарги  ОСОБА_2  та вважаючи скаргу такою, що подана з порушенням норм ЦПК України,просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи 

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6)
Відповідно до довідки Української академії друкарства № 1920 від 01 квітня 2020 року, ОСОБА_1 зарахована студенткою V курсу факультету медіа комунікацій та підприємництва бюджетної форми навчання, денна форма навчання. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 31 січня 2022 року. (а.с. 8)
Відповідно до листа № 64-10/470 від 03 вересня 2020 року ректор Української академії друкарства звертався до Консула Республіки Польща з проханням посприяти в отриманні студенткою ОСОБА_1 візи на навчання, оскільки остання буде навчатись на підставі двохсторонньої угоди про співпрацю з Познанським університетом імені Адама Міцкевича за програмою подвійного диплому, освітнього ступеня магістр, на безкоштовній основі. (а.с.10)
Згідно наданих позивачкою копій документів, остання на даний час проживає та навчається в республіці Польща.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення,  виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.
Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання та чи повнолітні дочка, син, що продовжують навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
При цьому, слід зазначити, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок  утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.
Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Проте, з висновком суду щодо конкретно визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки, колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу доньці у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно. При цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення у даній справі.
Перевіряючи висновок суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати не тільки потребу дитини в отриманні матеріальної допомоги, але й розмір такого отримання та спроможність батьків її надавати.
Аналізуючи доводи позовної заяви, можна прийти до висновку, що витрати позивачки ОСОБА_1 , пов`язані із її навчанням, складаються із вартості проживання, підготовки документів, вивчення мов тощо.
Як вбачається з копії декларації про доходи за 2020 рік, відповідач ОСОБА_2 отримує річний дохід 370300 грн. (а.с. 120-124). Таким чином, з урахуванням податків середньомісячна заробітна плата, яку отримує відповідач складає 24687,00 грн. 
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою ОСОБА_2 зазначив, що надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти дочці в період навчання він може, але в розмірі 1/10 чистини його доходу, оскільки несе додаткові витрати на обслуговування рухомого та нерухомого майна, що перебуває у власності. Крім того, він має іншу сім`ю. Дружина та сам відповідач має захворювання печінки, що потребує також додаткових фінансових витрат з боку ОСОБА_2 .
Також на утриманні ОСОБА_2 відповідно до Договору довічного утримання від 04 грудня 2008 року, перебуває ОСОБА_6 .
Окрім цього ОСОБА_2 постійно надає допомогу своїй літній матері, яка є інвалідом ІІ групи.
Колегія суддів звертає увагу, що наявність іншої сім`ї відповідача та обов`язок на утримання дружини від іншого шлюбу не спростовує висновку суду першої інстанції про доцільність призначеного розміру аліментів, оскільки ОСОБА_5 (дружина відповідача від другого шлюбу) є працездатною, про що зазначено самим відповідачем, працює за контрактом та отримує дохід. 
Також колегія суддів бере до уваги те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення відповідач ОСОБА_2 був працевлаштований, проте, згідно розпорядження міського голови від 13 квітня 2021 року за № 150 ОСОБА_2 з 16 квітня 2021 року звільнено з посади начальника управління надання адміністративних послуг департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради (а.с. 131). Відомості про працевлаштування відповідача на даний час відсутні.
Суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір, здійснює проведення обрахунків на підставі наданих сторонами доказів, згідно наданих відомостей щодо доходів відповідача, співставлення їх з витратами, які несе в побуті позивачка, співмірності заявлених позовних вимог, можливістю та спроможністю відповідача здійснювати витрати на навчання повнолітньої дочки у виді сплати аліментів, не порушуючи при цьому його законних прав та інтересів, у зв`язку із чим дійшов висновку про доцільність зменшення розміру стягуваних аліментів із 1/6 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача до 1/10 частини.
Є безпідставними посилання ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не визначено дату припинення навчання, оскільки право такого утримання припиняється в разі припинення навчання.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі № 205/1302/16, аліменти судом стягуються на утримання повнолітньої дитини саме на час навчання, тривалість якого може змінюватись та буде контролюватись в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини є преклюзивним. Відтак відсутність у довідці про навчання інформації про дату закінчення навчання та незазначення у рішенні суду кінцевої дати закінчення навчання, а також періоду канікул не позбавляє права повнолітніх дітей, які продовжують навчання на отримання аліментів, а документи про закінчення чи відновлення навчання стягувач має подати державному чи приватному виконавцю, який має закінчити виконавче провадження лише з дати припинення навчання.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. 
При вирішенні даного цивільного спору, суд апеляційної інстанції враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість – одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. 
Враховуючи всі обставини справи та надані сторонами докази, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визначити аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , які підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду - 09 вересня 2020 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення позивачкою 23-річного віку, тобто до  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки вищевказані обставини не були в достатній мірі враховані судом, рішення суду першої інстанції в частині визначення конкретного розміру аліментів слід змінити.
Враховуючи положення статей 182, 199, 200 СК України, позовні вимоги  ОСОБА_1 , матеріальну спроможність відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти на користь повнолітньої дитини, потребу дитини, яка продовжує навчання у матеріальній допомозі, судова колегія приходить до висновку про доцільність зменшення розміру стягуваних аліментів із 1/6 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача до 1/10 частини.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_2 апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру частки стягуваних аліментів.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково (з 1/6 частини на 1/10 частину), тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави підлягає зменшенню з 560,53 грн. до 280,27 грн.
Крім того, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.145). З урахуванням того, що його апеляційна скарга задоволена частково (50%), тому з Державного бюджету України ОСОБА_2 слід повернути судовий збір у розмірі 420,40 грн., сплачений при поданні апеляційної скарги за квитанцією № ПН76 від 29 квітня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 03 березня  2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання – змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період її навчання, починаючи з 09 вересня 2020 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення позивачкою 23 річного віку.
Зменшити суму стягнення з  ОСОБА_2 на користь держави судового збору з 560,53 грн. до 280,27 грн.
В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Повернути  ОСОБА_2 за рахунок  Державного бюджету України судовий збір, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги, у розмірі 420,40 грн. відповідно до квитанції № ПН76 від 29 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча          О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 01 червня 2021 року/